Downloaded from YTS.MX
ARHIVSKE SNIMKE U OVOM FILMU RESTAURIRANE SU I OBOJENE
Official YIFY movies site: YTS.MX
SNIMKE NEKIH DOGAĐAJA SU SPOJENE DA BISMO SE ŠTO DUBLJE UŽIVJELI
RUJAN 1940.
NACISTIČKA NJEMAČKA KREĆE U MASOVNO BOMBARDIRANJE BRITANIJE
U Europi se opire još samo jedan otok. Engleska.
Engleska će pokleknuti pod svaku cijenu!
BLITZ JE TRAJAO OSAM MJESECI
OVO JE PRIČA O TOME KAKO SU REAGIRALI BRITANCI
Bili smo u totalnom šoku kad smo osjetili da je neprijatelj tako blizu.
Kad smo znali da nas netko pokušava uništiti.
Svi smo otišli ispod stuba.
Mislila sam da ću živa izgorjeti.
Sve je bilo puno elana i života
jer nismo znali dokle će trajati.
Dragocjen je svaki zajednički trenutak.
Možda će biti tako. Nakon što konačno zatremo ubojitu dominaciju,
popločit ćemo put prema sveopćoj solidarnosti,
koju ne bismo mogli ni zamišljati
da zajedno nismo preživjeli pakao.
VELIKA BRITANIJA I BLITZ
ENGLESKA
Ako ste tek uključili radio, Britanija je ušla u rat protiv Njemačke.
Nijemci su jutros okupirali Pariz bez otpora
i kažu da će progoniti neprijatelja dok ga ne unište.
ZAPOVJEDNIŠTVO KRALJEVSKIH ZRAČNIH SNAGA (RAF-A)
Najkritičniji dani povijesti tek počinju.
Ako osvoji Veliku Britaniju,
Hitler zna da može osvojiti cijelu Europu.
Jedan, dva, tri, dolje.
Jedan, dva, tri, nadesno.
PRATITELJICA LETOVA
Nismo znali što će dopustiti djevojkama, ali bilo je uzbudljivo.
Koliko smo sve imale godina? Možda 18, 19, 20?
Ne mogu to točno objasniti.
To nije bilo ni slično
bilo čemu što je ikoja od nas radila.
Osjećale smo tjeskobu kad smo ucrtavale letove
jer smo točno znale što se događa.
Danas su oči cijeloga svijeta uprte u Englesku i njezine stanovnike.
Neprijatelj prilazi s jugoistoka.
S15, nula metara.
Uprte su i u pripadnike zračnih snaga, koje su zadužili
da maleno otočno kraljevstvo obrane od nacističke Njemačke.
Približava se. Osjećam to.
Dobro otvori oči.
Unijeli smo se u to.
Znali smo govoriti: „Daj, sruši ga!”
Daj!
Uživjeli smo se u te bitke.
Obori ga!
Točno u sredinu. Bravo!
Zato su se cure i dečki tako zbližili.
Bili su tako naočiti.
Posvuda su nicale nove romanse.
Ali mislim da nisam očekivala da ću upoznati g. Predivnog.
Ako ova otočna utvrda izdrži,
možda bi mogla usporiti Hitlerovo osvajanje.
Hitleru se žuri. Očekujemo invaziju.
NJEMAČKA
Ako britanske zračne snage
bace 2000, 3000, 4000 kilograma bombi...
GLAS ADOLFA HITLERA
...mi ćemo u jednoj noći baciti 150 000, 180 000, 230 000,
300 000 kilograma bombi ili još više.
Njihove gradove zbrisat ćemo s lica zemlje.
London je u ratu i upravo je prvi put čuo sirenu za zračnu opasnost.
Britaniju danas muči to što Njemačka priprema
golemu invaziju na Englesku.
ŠTO JE HITLER REKAO
UBOJICA, OTMIČAR, KRADLJIVAC, PALIKUĆA
Upravo su to objavili.
Propisi o zamračivanju stupaju na snagu večeras u sumrak.
GALERIJA TATE
LONDONSKI ZOOLOŠKI VRT
London je već napustilo 400 000 djece,
a sutra će ih još otići.
Ovo su dani teških nevolja.
Posebno je teško razdvajanje roditelja i djece.
No sigurnost je na prvome mjestu.
Bio sam dječak, a u to vrijeme veliki dečki nisu plakali.
EVAKUIRAN S PET GODINA
Rekli su nam da ne smijemo potrčati roditeljima
da se oprostimo, zagrlimo i poljubimo.
Moja starija sestra Kitty bila mi je uzor.
Osjećao sam se sigurnije
jer je Kitty obećala da će me čuvati.
Moja je majka nešto predosjećala.
Bila je sigurna, ako Kitty i ja ostanemo u Londonu,
dogodit će nam se nešto strašno.
To su trebali biti praznici. Tako su nam to predstavili.
To je bio kraj jednog razdoblja u mojem životu.
Normalnog djetinjstva.
Nismo znali kako će to zapravo biti.
Rekli su nam samo da se sprema bitka.
ZAPOVJEDNIŠTVO RAF-A
Ali nismo znali što nas čeka.
GLAS EDITH HEAP
Bila sam dežurna.
Čuli smo povik: „Dobra kob!” Buka je bila velika.
Vidjeli smo da se približava od 400 do 1000 Nijemaca.
Neprijatelj se približava s jugoistoka.
S15, nula metara.
Vidjeli smo to i mislili:
„Bože mili, lete prema Londonu!”
DOKOVI, ISTOČNI DIO LONDONA
Rujan je bio jako topao.
STANOVNIK EAST ENDA, 12 GODINA
Pogledao sam u nebo.
Vidio sam pahuljaste oblake,
loptice na nebu.
Pomislio sam: „Bože, što je to?”
Tada se nismo jako bojali
jer zapravo nismo znali što se događa.
Vidio sam kako bombe padaju s neba.
Nevjerojatno!
Otišao sam u hodnik u prizemlju zgrade
jer sam odjednom shvatio koliko je to velika stvar.
PRVI DAN BLITZA 7. RUJNA 1940.
Naredbe kontrolnim točkama.
Neka u pripravnosti bude 100 pumpi od točke E do 60. postaje.
Dobra večer iz Londona.
Dok govorim, velike vatre i dalje gore
u brodogradilištu i u industrijskim područjima na istoku.
Vatrogasna vozila sa zapada grada cijelu večer jure prema istoku.
Prvi sam put vidio kako požar zapravo izgleda.
Malo mi je pomogao stariji vatrogasac.
MLAĐI VATROGASAC
Rekao mi je: „U redu, dečko. Ti se samo drži mene.”
Trebamo tri duljine.
„Samo drži cijev. Što god učinio, ne puštaj je.
Ako te udari, mogla bi te ubiti.”
Razmaknite se!
Stariji vatrogasac me pitao: „Jesi li dobro, sinko?”
Osjećaš strah. Bojiš se.
Stojim na vrhu vrlo visoke zgrade.
Vidim gotovo cijeli London. Prostire se preda mnom.
Da nije tako užasno, ovo bi bio jedan od najljepših prizora koje sam vidio.
Cijeli obzor prema jugu
obasjan je rumenim sjajem.
Izgleda gotovo kao sudnji dan,
onako kako ga prikazuju u starim knjigama.
Sudnji dan.
ZAPADNI LONDON
STUDENTICA UMJETNOSTI
Tempo je sve brži.
Večeras je počeo Blitz.
Nebo iznad dokova bilo je crveno, kao golem zalazak Sunca.
Kakav život!
Nikad ne znaš hoće li te bombardirati ili će te netko zavesti.
Upoznala sam naočitog muškarca. Ruperta.
Nagovarao me da izgubim nevinost.
Iskreno, ja volim muškarce koji su pomalo gadovi.
Muškarce koji misle da su bogovi.
JOANIN SUSJED
Rupert je posve pomiren sa svemirom i misli da je njegov gospodar.
Svaki bi mi trenutak mogao biti posljednji.
Život je suprotnost smrti.
Mislim da će me Rupert sutra zavesti.
Kad smo izašli, čuli smo kako požari bjesne.
STANOVNIK EAST ENDA, 12 GODINA
Čuli smo ih u daljini, na dokovima.
Prije nego što je otišao u zračne snage, tata mi je rekao: „Čuvaj mamu.”
Rekao sam: „Mama, imamo službeno sklonište.
Idemo onamo.”
Osjećao sam da je to sigurno utočište.
Da dolje nećemo imati problema.
Postalo je vruće.
Bilo je sve toplije.
Dozivao sam majku. Pitao sam se gdje je, je li blizu.
Nitko nije odgovorio.
Shvatio sam, dogodilo se nešto užasno.
Pala je bomba.
DRUGI DAN BLITZA 8. RUJNA 1940.
Najgoru štetu i patnju vidimo
u radničkim četvrtima East Enda.
Cijele ulice pune kućica pretvorene su u prah i pepeo.
Prema privremenim izvještajima o žrtvama subotnjeg napada,
poginulo je 400, a ranjeno 1400 osoba.
Bio sam u sestrinoj kući, koja je gledala na Brick Lane.
STANOVNIK EAST ENDA
Churchill je došao u tu ulicu.
Iznenada sam čuo pokliče i zvižduke.
I onda se pojavio. On, glavom i bradom.
Zaista je postojao.
Churchillovo ime bilo je nepoželjno u mojoj kući do rata.
Onda je njegovo ime postalo blaženo.
To okrutno, bezobzirno, nasumično bombardiranje Londona
dio je Hitlerova plana za invaziju.
Ali ne poznaje on duh britanske nacije
ni čvrstinu Londonaca.
Odgojeni su da slobodu cijene mnogo više od života.
Ovo je vrijeme da svi budemo ujedinjeni i postojani.
Građani Londona suočeni su s velikim iskušenjem.
Njegov kraj ni njegovu težinu
još ne možemo predvidjeti.
Odveli su me u bolnicu.
Otac me pronašao.
STANOVNIK EAST ENDA, 12 GODINA
Pitao sam ga: „Gdje je mama? Kako je mama?”
Samo je rekao:
„Mrtva je.”
To me probolo. Osjetio sam jaku bol, tjeskobu.
Ja sam odveo mamu u to sklonište
i onda je poginula.
Nikada to nisam prebolio. Nikada. Nisam to prebolio.
Njezino Visočanstvo princeza Elizabeta.
Tisuće stanovnika ove zemlje morale su napustiti svoje domove
i rastati se od očeva i majki.
Vama koji živite u novom okruženju...
PRINCEZINO PRVO OBRAĆANJE
...šaljemo poruke istinskog suosjećanja.
A u isto vrijeme
želimo zahvaliti dragim ljudima
koji su vas primili u svoje domove u unutrašnjosti.
Možete li krenuti niz peron?
Što brže, molim!
Netko je rekao da smo u Walesu.
EVAKUIRAN IZ LONDONA
Ljudi su čudno govorili.
Moj razred otišao je u jednom,
a moja sestra u drugom smjeru.
Žene iz općine dogovorile su se
da će udomitelji odabrati koju djecu žele.
Na kraju sam ostao samo ja.
A udomitelja više nije bilo.
Onda sam se zabrinuo.
Odjednom sam začuo korake.
Žena je dojurila u sobu i pitala: „Ima li još evakuiranih?”
Rekla je: „On mi se baš ne sviđa,
a ionako sam htjela curicu.”
Pokušao sam je pridobiti osmijehom.
A ona je rekla: „No dobro, uzet ću ga.”
I tako sam otišao s tom čudnom ženom.
Kitty nije bilo ni traga.
Ljudi u tom rudarskom gradiću bili su poprilično ogorčeni
na stanovnike Londona koje su evakuirali.
Naime, rudari su štrajkali.
Osjećali su veliku ogorčenost prema vladi u Londonu,
ali i prema Winstonu Churchillu.
Sjećam se troje djece.
Zadirkivali su nas pa smo se potukli s njima.
Moja udomiteljica je rekla:
„Vas su evakuirali iz Londona da se maknete od jednoga rata,
a vi ovdje pokrećete novi rat.”
Htjeli smo prisiliti stanovnike Londona da ostanu u skloništima.
Zato smo letjeli samo iznad Londona.
PILOT LUFTWAFFEA
Svakih 20 minuta, u valovima.
Vjerovali smo da ćemo tako prisiliti Engleze na kapitulaciju.
Javljamo se s Trga Trafalgar.
Buka koju čujete u ovom trenutku zvuk je sirene za zračnu opasnost.
ŠESTI DAN BLITZA 13. RUJNA 1940.
Ovdje u Buckinghamskoj palači
kralj i kraljica vide da su za dlaku izvukli živu glavu.
Nakon što su im bombardirali dom, Veličanstva s razumijevanjem razgovaraju
s podanicima koji su također žrtve nacističkog divljaštva.
Kad su kralj i kraljica došli,
ljudi su klicali, ali neki su govorili: „Vratite se u Buckinghamsku palaču.
Mislite da je to nešto? Jedna bomba? Na nas su pale tisuće bombi!”
U East Endu jednostavno nije bilo dovoljno skloništa.
Činilo se da je podzemna savršena.
Ali vlada je odlučila da je neće otvoriti.
Odlučili smo dati sve od sebe i boriti se da otvore podzemnu željeznicu.
KOMUNISTIČKI VOĐA, EAST END
Hotel Savoy. To nam je bila meta.
Htjeli smo pogoršati situaciju,
okupirati sklonište u hotelu Savoy.
Došlo je ukupno 78 ljudi.
SKLONIŠTE U SAVOYU
Okupirali smo mjesto na kojemu nismo smjeli biti.
Onda je došla policija.
Inspektor je pitao: „Što kanite raditi ovdje?”
Rekao sam: „Ne želimo biti ovdje. Želimo da otvore podzemnu.”
RADNICI IZ EAST ENDA UŠLI U SAVOY
GLASNA SKUPINA TRAŽI POVLASTICE U OTMJENOM LONDONSKOM HOTELU
Vlada je objavila
da se ljudi neće moći skloniti u podzemnoj.
Ali posve je nevjerojatno, u ovom čudnom ratu,
kako su Londonci uzeli stvar u svoje ruke i riješili problem skloništa.
Kružile su glasine.
„Idemo u podzemnu. Sve će biti u redu.”
STANOVNIK EAST ENDA, 13 GODINA
Zatekli smo zatvorene ulaze i vojnike.
Iza nas je bilo sve više ljudi.
Tresli su vrata.
„Pustite nas unutra!”
Odjednom se začuo velik usklik.
Predomislio se netko iz vlade.
Moj otac je rekao: „Ovo je velika pobjeda za radnike!”
To je bio početak života u podzemlju.
Nova, dramatična faza bitke za Britaniju.
Njemačko vrhovno zapovjedništvo
pokrenulo je napade na brodove i dokove.
Dan za danom nacistički bombarderi
tutnje iznad Engleskog kanala.
Ova otočna država posljednja je utvrda Europe
koja blokira Hitlerove ambicije.
RAF je najbolje zrakoplovstvo na svijetu,
ali Njemačka i dalje ima brojčanu prednost u zraku.
ZAPOVJEDNIŠTVO RAF-A
Morali smo pobijediti u ratu.
Čvrsto smo odlučili da ćemo pobijediti.
Znali smo da se borimo za pravo da postojimo
i nismo htjeli popustiti.
Mislim da nas je bilo stotinjak.
I muškarci su nas poštovali.
Prihvatili su nas.
Bile smo oduševljene
jer smo bile same i mogle smo raditi svoj posao.
Kad sam upoznala Denisa, vozila sam traktor.
Ubacio mi je pijesak u motor i zaustavio traktor.
Natjerala sam ga da ga pokrene: „Ti si ga zaustavio, ti ga pokreni.”
SNIMKA EDITH HEAP
I pokrenuo ga je.
Denis je bio jako dobro građen, držao se uspravno.
Bio je relativno zgodan.
Nikada se nije smijao od uha do uha jer se sramio dvaju zuba.
PILOT RAF-A
Smiješio se na svoj način.
Očito je zaključio da mu se sviđam.
Rekao mi je: „Ideš li na ples eskadrile?”
Rekla sam: „Da!”
Kad smo završili s poslom, svi smo nahrupili, a on me čekao.
Imali smo sreću što smo se upoznali.
Možda se ne bismo upoznali da nije bilo rata.
Bio je duhovit.
Bio je jako romantičan.
Često smo se smijali.
Mislim da je zbog rata sve bilo intenzivnije, bolje, jače.
Dragocjen je svaki zajednički trenutak.
Jer ne znaš koliko će to potrajati.
Bitka za London traje već gotovo mjesec dana,
a London i dalje stoji.
24. DAN BLITZA 1. LISTOPADA 1940.
Na teškim je iskušenjima, ali duh mu je još postojan.
Možemo mi to.
Vara se ako misli da može pobijediti tako što će bombardirati žene i djecu.
Ovo je London. Svi smo živi i zdravi.
Živjeli! Sve najbolje!
Jako sam se uzbudila zbog odsutnog Ruperta.
DNEVNIK JOAN WYNDHAM
Nisam ga vidjela tjedan dana.
Cijelo sam jutro mislila na njega i pitala se koliko još mogu bez njega.
Išla sam kući
i vidjela 17 njemačkih zrakoplova oko kojih su eksplodirale bombe.
Čula sam povik...
JOANIN DEČKO
I vidjela Ruperta kako trči niz ulicu.
Potpuno je ignorirao pucnjavu.
Pronašli smo otmjeni kafić Mountview. Bend je bio u crvenim sakoima.
Golemi stupovi blistali su pod svjetlima.
Bila sam gotovo pijana od sreće.
Sve osjećam snažnije, sve je ubrzano.
Bili smo krepani pa smo odlutali kući kroz ruševine u Aveniji Shaftesbury.
Vrlo smo ozbiljno vodili ljubav.
Bila sam prepuna mira i užitka.
Jedno od rijetkih zadovoljstava koja su preostala u ovom užasnom životu.
Ako su Nijemci namjeravali slomiti moral Londona,
gadno su se prevarili.
Čini se da su Nijemci promijenili pristup
napadima na Veliku Britaniju.
Nadaju se da će nanijeti veću štetu.
Njemački vođa natuknuo je da bi rat mogao dugo trajati.
Svima nam je bilo jasno da će to biti teška misija.
Svaki se dan ne bi vratila neka posada.
PILOT LUFTWAFFEA, 20 GODINA
Raspoloženje je bilo ozbiljno.
Prije polijetanja pomislio sam: „Hoćemo li se sigurno vratiti?
Hoću li biti dobro?
Hoću li opet vidjeti svoj dom?”
ENGLESKA
Po uzoru na prošlost, Coventry bira novu Godivu.
Coventry je danas industrijsko središte zahvaljujući grofici Godivi,
koja je odbacila bogatstvo da bi gradu priskrbila slobodu.
Drevni grad koji u stotinama tvornica proizvodi
najnovije strojeve i motore na svijetu.
U tvornicama oružja trebamo više žena,
i u pomoćnim službama,
posebno žene koje će napustiti dom i otići onamo kamo ih pošalju.
Bilo je uzbudljivo ići nekamo,
raditi nešto drugo.
RADNICA U TVORNICI
Coventry. Stižemo u Coventry.
Iako me tata pokušao odgovoriti od toga.
Moj tata je htio da uvijek svi budemo zajedno.
Ako sam htjela odrasti, morala sam otići.
Ali bila sam odlučna.
Idem i pomagat ću u ratu.
Sutradan su nas odveli u tvornicu.
Svi su bili na biciklima.
Stotine, tisuće ljudi išle su biciklom na posao.
Oglasile su se sirene.
Rekli su: „Donijela si nesreću. Ne želimo te ovdje.”
Strojnicama su pucali po biciklistima.
Rekla sam: „Što se događa tim ljudima?”
Vidjela sam kako ljudi padaju.
Svi smo samo ispunjavali svoju dužnost.
Nitko nije htio nauditi običnim ljudima.
Ta strategija protiv Coventryja, to kako smo htjeli prestrašiti Britaniju,
sve je to bilo idiotski.
Znali smo da će napad biti strašan.
Svi smo otišli ispod stuba.
RADNICA U TVORNICI
Svi su rekli da je ondje najbolje, najsigurnije.
Odjednom se sve zacrnilo i...
Gorjelo je.
Imala sam dugu kosu, koja je počela gorjeti
i to je bilo strašno.
Mislila sam da ću živa izgorjeti.
69. DAN BLITZA 15. STUDENOGA 1940.
Želim vas podsjetiti koliko je važno
da u Coventryju uvijek prokuhate vodu prije nego što je upotrijebite.
Nema veze gdje ste je nabavili.
Molim vas, prokuhajte je prije nego što je upotrijebite.
KATEDRALA U COVENTRYJU
Vratili smo se u Edinburgh. Izgledali smo kao izbjeglice.
Živci su mi stradali.
Kad su se sirene oglasile prvi put nakon što smo se vratili,
postala sam gotovo histerična.
Sinoć su njemački zrakoplovi izveli niz napada na Veliku Britaniju.
ENGLESKI KANAL
Bombardiranja su trajala nekoliko sati, i to u raznim dijelovima zemlje.
Često su bacali zapaljive bombe.
Gradovi na južnoj obali...
MRTVI
Zapadna Engleska...
Midlands...
Sjeverozapad...
ŠKOTSKA
Sada su svi požari pod kontrolom.
Prema Vrhovnom zapovjedništvu, njemački napadi usredotočili su se
na Liverpool da liverpulsku luku izbace izvan stroja.
Stotine njemačkih bombardera usredotočile su se na Liverpool
i nanijele mu impresivnu štetu, još goru nego u Coventryju.
Churchill nam je govorio koliko smo hrabri.
Da se nikada nećemo predati.
STANOVNICA LIVERPOOLA, 17 GODINA
Nakon tog napada stanovnici Liverpoola
predali bi se preko noći.
Ljudima na vlasti je lako, zar ne?
Znate, sjede u svojim bunkerima ojačanima čelikom.
Bila sam prepuna mržnje jer su nam Nijemci to mogli učiniti,
a mi nismo mogli poduzeti ništa.
Bili smo ljudi koji čekaju da ih ubiju.
Što mislite o odmazdi?
Da sam muškarac, otišla bih onamo.
Vratila bih im milo za drago.
Nakon svega ovoga, što mislite o tomu
da odemo u Berlin i vratimo im istom mjerom?
Slažem se s tim.
Nadam se da će biti i gore. On je opaki gad.
Bismo li trebali bombardirati Berlin
kao što oni bombardiraju London?
Svakako. Vratimo im deseterostruko.
Žao mi je žena i djece,
ali što je sa ženama i djecom ovdje?
100. DAN BLITZA 16. PROSINCA 1940.
CHURCHILLOV GLAS
Uvjeren sam da ćemo se uspjeti oduprijeti
ovim strašnim napadima.
Ma što god bilo, svi ćemo se boriti do samoga kraja.
Gradove blizance Mannheim i Ludwigshafen, drugu najveću luku u Europi,
samo što nisu napali.
Labirint dokova, industrijskih pogona i kemijskih tvornica.
ZAPOVJEDNIŠTVO RAF-A
Kada živite okruženi smrću...
Mislim da nikada ne mislite da će se to dogoditi vama.
Ali počnete naslućivati, a i oni počnu slutiti,
kada će nastradati.
Kao da dobiju nekakvu auru.
Pomisliš: „Aha, ti se ovaj put nećeš vratiti.”
I oni to znaju.
Denis je rekao: „Kad sljedeći put dobijem dopust, možemo li ga provesti zajedno?”
Rekla sam: „Da, ako želiš.”
Dogovorili smo se i otišli u Cambridge.
Bilo je jako romantično.
To je bilo...
Doslovno je bilo nevjerojatno.
Išli smo na večeru i brbljali kao ludi. Znate kako to ide.
Onda je rekao: „Htio bih ti nešto reći.”
Otišli smo u moju spavaću sobu. Znate, to se tada nije smjelo.
Otišao je po bocu šampanjca
i rekao: „Hoćeš li se udati za mene?”
Rekla sam: „Naravno.”
I svatko je otišao u svoj krevet. Iskazao mi je veliko poštovanje.
Toliko me cijenio
da me nije htio ugroziti ni na koji način.
S druge strane, vjerojatno me mogao nagovoriti.
Ako znaš da se netko možda neće vratiti kući,
zar ćeš propustiti priliku?
Nećeš dobiti drugu priliku.
Božić je u godini Blitza.
109. DAN BLITZA 25. PROSINCA 1940.
Božikovina i bodljikava žica.
Topovi i šljokice.
Njemačko veleposlanstvo u Washingtonu kaže da britanska vlada zna
da Nijemci sutra neće bombardirati Englesku,
pod uvjetom da se Britanci suzdrže od napada na njemački teritorij.
Od danas do sljedećeg Božića
čeka nas 12 mjeseci sve veće muke i žrtve.
Nekoliko ulica dalje, u skloništima,
cijele obitelji slavile su Badnjak.
ZAPADNI LONDON
Vidjela sam veliku kuvertu u sandučiću.
Rastrgala sam je i noćna mora je počela.
DNEVNIK JOAN WYNDHAM
Morao se javiti. Kraljevska mornarica.
Pomislila sam: „Bože! Sama za Božić.”
Da sam bar mrtva. Toliko želim Ruperta.
Pubovi su puni sretnih, pijanih ljudi koji pjevaju ratne pjesme.
Provela sam turobnu noć u negrijanoj sobi.
Spavala sam u odjeći na tvrdom krevetu.
Kao pravi Božić u ubožnici.
Čini se da neobjavljeno zračno primirje traje.
Mnoge europske zemlje slave ga kao drugi Božić.
Čini se da su obje zemlje prizemljile bombardere.
113. DAN BLITZA 29. PROSINCA 1940.
Zaštitnica londonskog Cityja.
Katedrala svetog Pavla ima jedinstveno mjesto u srcima ljudi.
Katedralu je triput u povijesti poharao požar.
Katedrala je bila mjesto za vjernike.
MLAĐI VATROGASAC, 17 GODINA
Mjesto povjerenja.
Ondje je bio Bog.
Da je uništio katedralu svetog Pavla,
Hitler bi slomio duh Londonaca
i ostatka zemlje.
U Europi se opire još samo jedan otok. Engleska.
Doći će trenutak
kada će se netko od nas slomiti...
a to neće biti nacistička Njemačka!
Teško bombardiranje u području Cityja.
Kontrola je uspostavljena u dvorištu katedrale svetog Pavla.
Čekaj.
- Čekaj. - Razmaknite se!
Zvali su nas u intervenciju.
MLAĐI VATROGASAC, 17 GODINA
Churchill je šefovima vatrogasaca rekao da katedralu moraju spasiti.
Smatrao je, ako uspijemo spasiti nju, moći ćemo se uhvatiti za nešto.
To nije bio požar, nego vatrena stihija.
Padale su zapaljive bombe.
Nad Londonom su ih bacali na tisuće.
Vrelina je bila strašna.
Da je požar došao do svetoga Pavla, kupola bi se jednostavno urušila.
Na glavni grad sručio se sav bijes nacista.
DNEVNIK JOAN WYNDHAM
Zapalili su City, uključujući šest crkava.
Zrakoplovi su stalno letjeli.
Ništa se nije čulo od zvuka spuštanja zrakoplova.
Vatra je obasjavala ulicu kao da je dan, a zvijezde su se ugasile.
Ovo izgleda kao pakao na zemlji.
Svijet će vidjeti ove prizore. Nisu napadali vojne ciljeve,
samo ono što ljudi vole stoljećima.
Čuvene zgrade gradske uprave, Guildhall.
Počeo sam se osjećati kao muškarac.
MLAĐI VATROGASAC
Taj nam je posao ugrožavao život.
Meni i kolegama.
Mislio sam: „Bože, jedva čekam da dođem kući i ispričam mami!”
Ako obuzdamo požar,
neće krenuti prema katedrali svetoga Pavla.
Ovdje London.
Ovdje je mirno.
Gotovo je jedan sat ujutro.
Plameni zid koji je zatvorio trokut
u poslovnom središtu Londona sada je ugašen.
Požar sam promatrao s krova.
Nije bilo teško zamisliti kako je London izgledao prije 300 godina,
kada ga je poharao veliki požar.
Činilo mi se kao da s krova neki čovjek baca zapaljivu bombu.
Pravo je čudo što bombe nisu pogodile katedralu.
Pomislio sam: „Sigurno postoji netko tko govori
da se to ne dira.”
Sada smo dokazali
da ovaj oblik ucjene ubojstvima i terorizmom...
ne može ni najmanje oslabiti duh britanske nacije.
Samo je dodatno rasplamsao njegov intenzivniji i univerzalniji plamen
kakav još nismo vidjeli!
Nema riječi kojima možemo nahvaliti RAF.
Svaki dan polijeću unatoč lošim izgledima i pobjedonosno se vraćaju kući.
Britanija se bori protiv invazije koja joj dugo prijeti.
Doletjelo je 80 nacističkih zrakoplova, 25 ih se nije vratilo.
Ovo je možda prekretnica cijeloga rata.
Kvaliteta pobjeđuje kvantitetu.
ZAPOVJEDNIŠTVO RAF-A
Nismo vjerovali da ćemo izgubiti.
Svi su se tako osjećali.
Pa, bar na dužnosti.
Bili smo prilično naivni.
Denis i ja planirali smo vjenčanje.
Htjeli smo se brzo vjenčati.
On je htio da se brzo vjenčamo.
PRATITELJICA LETOVA
Časnici su govorili
da ne vole zaručene pilote jer takvi piloti postanu oprezni.
Kad ste borbeni pilot, ne možete biti oprezni.
Morate ići do daske.
Ne smijete misliti na neku ženu koju ste ostavili u bazi.
Tog se jutra dogodio velik napad. Ja sam bila dežurna.
Ne sjećam se koliko je Nijemaca bilo. Mnogo.
Otvorite linije.
Neprijatelj se približava s jugoistoka. S15, nula metara.
Područje 243. Hastings, Ashford, Dover.
Da.
Sad pucaju na nas.
To je bilo blizu.
- Mislim da su me pogodili. - Da.
Provjerite brzinu lovca 182.
Pažljivo provjeri brzinu lovca 182.
Poziv upomoć, 207.
Netko je rekao: „Zrakoplov pada,
a nema padobran.”
Pripremite se.
Uklonjen neprijatelj 8170.
Promjena. Neprijatelj 8171. Budite spremni...
Znala sam o komu se radi.
Znala sam.
Ne pitajte kako, ali znala sam.
Naša je nadnarednica rekla: „Edith...”
Oprostite.
Uglavnom, rekla je:
„Denis je nestao.”
Rekla sam da znam.
I da... Joj, prestani!
20 GODINA
Pao je u more.
Nikada ništa nisu našli.
To je i htio.
Uvijek je govorio, ako ga obore i ubiju,
da ne želi vojni pogreb.
Ali voljela bih da smo se vjenčali.
Ne bi me bilo briga da je trajalo 24 sata, dva dana ili pet mjeseci.
Žalim zbog toga.
245. DAN BLITZA 10. SVIBNJA 1941.
Više od 60 000 gledatelja čeka finale između Preston North Enda i Arsenala.
Zajedno su izašli. Preston je u tamnim dresovima.
FINALE KUPA 1941. NA WEMBLEYJU
Mnogi su bili protiv toga da se finale igra tijekom rata.
No vojnici i radnici u ratnoj industriji bar imaju priliku
da se osvježe nečim sasvim drukčijim.
Preston opet napada.
Zabili su.
No utakmica je završila remijem.
Teško je odlučiti možemo li si priuštiti ovakvu priredbu.
Nad Britanijom večeras blista pun, žut Mjesec.
Oglasile su se sirene.
U zraku je čudovišna buka motora.
Čini se da će ovo biti velik napad na London.
Odlazimo u britansku prijestolnicu na izvješće Edwarda Murrowa.
Katkada se čuje razuzdana pjesma
ili tužan glas koji doziva taksi.
Posjetio sam nekoliko skloništa. Bila su samo napola puna.
Večeras u Londonu možete vidjeti brojne prizore veselja i hrabrosti.
Odlučila sam da se moram pridružiti. Pratit ću letove.
Prije polaska dali su nam dugi vikend.
Rupert piše da bi mogao doći u London, iako bi ga vojska mogla pozvati.
Mogla bih upoznati nekog novog, pilota ili nekog sličnog.
Neće mi biti ni upola drag kao Rupert.
Zabava se održavala u golemu studiju.
U daljini smo čuli glasnu tutnjavu, ali nitko se nije obazirao.
Odjednom smo čuli nevjerojatno zviždanje.
Činilo se da je vani nastao pakao. Bili smo prepijani i nije nas bilo briga.
To je bila čudna noć. Ljudi se nisu bojali.
Prodavač novina iznio je štand...
DOBROVOLJNI POLICAJAC
...a upravo su nas bombardirali.
Konačni rezultat kupa!
Iz smjera Piccadillyja dolazila je prostitutka.
Pjevala je i podigla kišobran.
Pjevam na kiši
Ne znamo koliko je ljudi poginulo,
ali vlada je izdala priopćenje.
Broj žrtava je velik.
Odjednom je stigla vijest iz Europe. Njemačka je objavila rat Rusiji.
Znači da je Adolf Hitler izgubio nadu
da će brzo osvojiti Britaniju.
Sinoć njemačko zrakoplovstvo nije napalo. Baš kao ni danas.
Čini se da dugo nismo čuli sirene.
Otvorena su kina na Trgu Leicester,
no London se i dalje drži sigurnosnih mjera.
Iako je pun ožiljaka,
London se i dalje smiješi.
Bombardiranje se prorijedilo.
GLAS ERICA BRADYJA
Moja majka je odlučila da ćemo se odmah vratiti kući.
I tako je obitelj opet bila na okupu.
Sljedećeg jutra prvo sam htio potražiti šrapnel.
Bio sam presretan što sam kod kuće.
Kitty i ja otišli smo u školu.
Ja sam otišao u niže,
ona u više razrede.
Nama je to bio običan školski dan.
Otišli smo u blagovaonicu.
Ondje smo jeli sendviče.
Zatim sam čuo
motore zrakoplova blizu iznad nas.
Učitelji su vikali da se skrijemo pod stol.
Sjećam se da je Kitty banula i pojurila prema meni.
Onda je pala bomba.
SNIMKE ERICOVE ŠKOLE
Ostvario se predosjećaj moje majke.
Meni i Kitty dogodilo se nešto strašno.
Radi se o napadu jednog njemačkog bombardera.
Zaista su poginuli iznenadno.
Nitko se nije stigao ni skloniti.
Ubili su 38 djece.
I šest učitelja.
O ŽRTVAMA SE RASPITAJTE U GRADSKOJ VIJEĆNICI
Mene su iskopali.
Bio sam jako teško ranjen.
Majka me posjećivala u bolnici,
a ja sam stalno pitao za Kitty.
Kitty je došla u blagovaonicu i jurila je prema meni.
Kitty me zaštitila.
I ona je poginula.
Da nije bilo Kitty, bio bih mrtav.
Uopće ne sumnjam u to.
Ono što je ubilo nju, ubilo bi mene.
Nikad to neću zaboraviti.
Zapravo sam imao mnogo sreće.
Uspio sam proživjeti mnogo toga.
Upoznao sam divnu djevojku. Vjenčali smo se. Imam troje divne djece.
Kad je rat završio, našli smo se u drukčijem svijetu.
Morali smo se ujediniti, morali smo biti složni.
Raspao se klasni sustav.
Mislili smo da zaslužujemo nešto drugo.
Život je bio bolji.
JOAN WYNDHAM PRIDRUŽILA SE WAAF-U I PREKINULA S RUPERTOM
DNEVNIKE JE OBJAVILA 40 GODINA POSLIJE I POSTALA KNJIŽEVNICA
Katkada osjećam težinu onoga što se događa u svijetu.
Čak ni tada ne mogu to opisati riječima.
Jedna polovica svijeta pokušava uništiti drugu.
Ništa više neće biti isto.
No ja se osjećam kao što sam se osjećala u miru, samo sam malo sretnija.
EDITH HEAP BILA JE OBAVJEŠTAJNA ČASNICA
TIJEKOM CIJELOGA RATA
UDALA SE I RODILA JE DVIJE KĆERI
Mislim da otada nismo vidjeli takvu odlučnost.
Znate, štitili smo egzistenciju, zemlju,
ljude, sve.
A to je uključivalo i civile. I oni su se htjeli boriti do samoga kraja.
Nakon što konačno zatremo ubojitu dominaciju,
popločit ćemo put prema sveopćoj solidarnosti,
koju ne bismo mogli ni zamišljati
da zajedno nismo preživjeli pakao.
Prijevod titlova: Jelena Šestak
FILM DONOSI SVJEDOČANSTVA LJUDI KOJI SU PREŽIVJELI BLITZ
NEKA SVJEDOČANSTVA PRENOSE GLUMCI
ISKAZI SU UREĐENI DA BUDU JASNIJI
FILM JE NASTAO SPAJANJEM RAZLIČITIH SNIMKI,
OD DOKUMENTARNIH FILMOVA DO VLADINIH REKONSTRUKCIJA