Downloaded from YTS.MX
A FILMBEN LÁTHATÓ ARCHÍV FELVÉTELEKET HELYREÁLLÍTOTTÁK ÉS ÚJRASZÍNEZTÉK
Official YIFY movies site: YTS.MX
EGYES FELVÉTELEKET A NÉZŐI ÉLMÉNY FOKOZÁSÁÉRT ÖSSZEVÁGTAK
1940. SZEPTEMBER
A NÁCI NÉMETORSZÁG MEGKEZDI NAGY-BRITANNIA INTENZÍV BOMBÁZÁSÁT
Anglia az utolsó ország Európában, amely még ellenáll.
De történjék bármi, Anglia is össze fog omlani!
ANGLIA BOMBÁZÁSA 8 HÓNAPIG TARTOTT
EZ A TÖRTÉNET ARRÓL SZÓL, HOGYAN ÁLLTAK HELYT A BRITEK
Valósággal sokkolt, amikor ráébredtünk, hogy az ellenség ennyire közel van.
Tudtuk, hogy el akarnak pusztítani minket.
Mind bebújtunk a lépcső alá.
Azt hittem, ott fogok elevenen elégni.
Minden pillanatot megéltünk,
mert nem tudtuk, mennyi idő adatik még meg nekünk.
Megbecsültük a közös élményeket.
Könnyen lehet, hogy e pokoli hatalom végső pusztulása
olyan széles körű szolidaritást eredményez majd,
amely talán sosem jött volna létre,
ha nem kell egymásért tűzön-vízen átmennünk.
ANGLIA BOMBÁZÁSA
ESSEX ANGLIA
Ha csak most kapcsolódtak be,
Nagy-Britannia háborúban áll Németországgal.
A németek harc nélkül foglalták el Párizst,
és azt állítják, megkezdték az ellenség végleges megsemmisítését.
KIRÁLYI LÉGIERŐ LÉGÜGYI PARANCSNOKSÁG
A történelem legkritikusabb napjai előtt állunk.
Ha Nagy-Britanniát térdre kényszerítik,
Hitler úgy érzi majd, hogy a kontinensen bármit megszerezhet.
Egy, két, há’, le!
Egy, két, há’, jobbra nézz!
Nem tudtuk, nőként mit bíznak majd ránk,
de izgatottak voltunk.
Alig voltunk 18-20 évesek.
Nehéz szavakba önteni, de az egész helyzet teljesen új volt,
ilyesmit még soha egyikünk sem csinált.
Nagy volt a feszültség a térképasztalnál,
mivel pontosan tudtuk, mi történik.
Ma az egész világ Angliára és Anglia népére figyel.
Ellenség közelít délkelet felől S15-nél, alacsonyan repül.
A Királyi Légierő katonáira hárul a feladat,
hogy e kicsiny szigetországot megvédjék a náci Németországtól.
Közeledik. Érzem.
Tartsd nyitva a szemed!
Mi is ugyanúgy átéltünk mindent. Szurkoltunk, hogy kapják el az ellenséget.
Gyerünk!
Együtt éltünk a harccal.
Lődd le! Ez az! Megvan! Telibe találta! Micsoda parádés akció!
A munka közelebb hozta a férfiakat és a nőket.
Sok csinos fiatal volt egy helyen.
Mindenütt szerelmek szövődtek...
de arra nem számítottam, hogy én is megtalálom álmaim férfiját.
Ha szigetünk védőbástyája kitart,
jelentős akadályt gördíthetünk Hitler hódító hadjárata elé.
Hitler siet. Invázióra készül.
BERLIN NÉMETORSZÁG
Ha a brit légierő...
ADOLF HITLER HANGJA
...ledob ránk két-, három- vagy négyezer kiló bombát...
mi ezt egyetlen éjszaka alatt
150 000, 180 000, 230 000, 300 000 kiló, vagy annál is több bombával viszonozzuk.
Leradírozzuk a térképről a városaikat.
London háborúban áll, és már megvolt az első légiriadó is.
A britek aggódnak, ugyanis Németország nagy erőkkel készül Anglia megszállására.
HITLER ÜZENETE
KERESSÜK! GYILKOS, EMBERRABLÓ, TOLVAJ, GYÚJTOGATÓ
Az imént jelentették be, hogy napnyugtától
országszerte kötelezővé teszik a települések teljes elsötétítését.
TATE GALÉRIA
LONDONI ÁLLATKERT
LONDONI ZOOLÓGIAI TÁRSASÁG
Négyszázezer gyermeket már kimenekítettek Londonból,
és holnap még többen kelnek útra.
Nehéz napokat élünk, de a legnehezebb a gyermekeinktől búcsút venni.
Azonban a biztonságuknál semmi sem fontosabb.
Kisfiú voltam, és akkoriban az a mondás járta, hogy a fiúk nem sírnak.
Megtiltották, hogy odafussunk a szüleinkhez,
és búcsúzóul megöleljük őket.
Mindig is felnéztem a nővéremre, Kittyre.
Mellette biztonságban éreztem magam, mert megígérte, hogy vigyázni fog rám.
Anyámnak rossz előérzete volt.
Biztosra vette, hogy ha Kittyvel Londonban maradunk,
valami szörnyűség történik majd velünk.
Azt mondták, olyan lesz az egész, mint egy vakáció.
Fontos fejezet zárult le az életemben.
A békés gyermekkorom.
Fogalmunk sem volt, milyen élet vár ránk.
Csak annyit mondtak, hogy készüljünk a harcra.
KIRÁLYI LÉGIERŐ LÉGÜGYI PARANCSNOKSÁG
De nem igazán tudtuk, mivel állunk szemben.
EDITH HEAP HANGJA
Épp szolgálatban voltam.
Teljes harckészültségben voltunk, hatalmas volt a lárma.
Láttuk, hogy nagyjából 400-1000 német gép közeledik.
Ellenség közelít délkelet felől S15-nél, alacsonyan repül.
Minden a szemünk előtt zajlott, és tudtuk, hogy London felé tartanak.
EAST END-I KIKÖTŐNEGYED, LONDON
Forró szeptemberünk volt.
EGY AKKORIBAN 12 ÉVES EAST END-I LAKOS
Felnéztem az égre.
Felhőfoszlányokat láttam.
Apró kis pamacsokat.
Mondom: „Jó ég! Ezek micsodák?”
Akkor még nem igazán féltünk,
mert nem tudtuk, mi is történik pontosan.
Aztán láttam, hogy bombák hullanak az égből.
Elképesztő volt.
A ház alagsorába menekültünk.
Akkor jöttem rá, hogy milyen komoly is a helyzet.
A BOMBÁZÁS 1. NAPJA 1940. SZEPTEMBER 7.
Figyelem! Minden ellenőrző pontnak.
Vigyenek az E körzetből 100 szivattyút a 60-as állomásra!
Londonból jelentkezünk.
Jelenleg is lángokban áll a hajógyár, valamint a keleti oldal ipartelepei.
A város keleti oldala a nyugatról érkező tűzoltók szirénáitól hangos.
Akkor tapasztaltam meg először, milyen egy igazi tűz.
Egy idősebb kolléga segített.
EGY AKKORIBAN 17 ÉVES TŰZOLTÓ
Ő próbált megnyugtatni. Azt mondta, maradjak mellette.
Negyvenöt méter kell.
Azt mondták, csak tartsam erősen a tömlőt, és el ne engedjem,
mert ha eltalál, abba bele is halhatok.
Álljatok hátrébb!
Az idősebb tűzoltó kérdezgetett, hogy jól vagyok-e.
Azt mondta, látja rajtam, hogy félek.
Egy magas épület tetején állok,
ahonnan gyakorlatilag egész Londonra rálátok.
Ha nem ez a rémség tárulna a szemem elé, életem egyik legszebb látványa lenne.
A déli városrész feletti égbolt
vöröses fényben ragyog.
Valahogy így írnak a régi könyvekben a végítélet napjáról.
A végítélet napja.
CHELSEA NYUGAT-LONDON
Egyre hevesebben támadnak. Éjjel kezdték a bombázást.
A kikötő felett felizzott az ég, mintha a lebukó nap perzselte volna meg.
Micsoda világ!
Bármelyik pillanatban meghalhatunk vagy szerelembe eshetünk.
Megismertem egy jóképű férfit. Rupertnek hívják.
Győzködött, hogy neki adjam a szüzességemet.
Bevallom, vonzanak az efféle vulgáris férfiak.
Akik istennek képzelik magukat.
JOAN SZOMSZÉDJA
Rupert jól érzi magát a világban. Úgy hiszi, ő is irányítja azt.
Minden perc olyan, mintha az utolsó lenne.
És mivel a halál ellentéte az élet,
holnap talán engedek Rupert csábításának.
Mire kiértünk, már tombolt a tűz.
EGY AKKORIBAN 12 ÉVES EAST END-I LAKOS
Már a kikötőből hallani lehetett a hangját.
Mielőtt apám a légi bázisra indult, megkért, hogy vigyázzak édesanyámra.
Mondtam is anyámnak, hogy tudok egy óvóhelyet,
oda kellene mennünk.
Úgy éreztem, ott biztonságban leszünk,
és semmi baj nem érhet.
Aztán egyre nagyobb lett a forróság.
Anyám után kiabáltam, hogy merre van.
De senki sem felelt.
Tudtam, hogy valami szörnyűség történt.
Bombatalálat ért.
A BOMBÁZÁS 2. NAPJA 1940. SZEPTEMBER 8.
A legsúlyosabb károkat az East End munkásnegyedeiből jelentették,
ahol több utcát is porig bombáztak.
Az előzetes jelentések szerint a szombat esti támadásnak
mintegy 400 halottja és 1400 sebesültje van.
A testvéremnél voltam látogatóban. Ráláttunk a Brick Lane-re.
Churchill pont ott sétált végig.
Kiabálást, éljenzést és pfujolást hallottam.
Aztán hirtelen megjelent.
Teljes életnagyságban.
A neve szitokszónak számított otthon. De aztán kitört a háború.
És hirtelen imába foglaltuk a nevét.
London kegyetlen, féktelen...
WINSTON CHURCHILL HANGJA
...semmit sem kímélő bombázása Hitler inváziós tervének része.
Csakhogy Hitler nem tudja, milyen a nemzetünk szelleme,
és mennyire szívós London népe,
amely a szabadságot az életénél ezerszer többre becsüli.
Itt az idő, hogy összefogjunk. Most kősziklaként kell állnunk.
London polgárai hatalmas megpróbáltatás előtt állnak,
amelynek a végét vagy a súlyosságát
még nem lehet látni.
Bevittek a kórházba.
Apám talált rám.
EGY AKKORIBAN 12 ÉVES EAST END-I LAKOS
Kérdezgettem, hol van édesanyám, és mi van vele.
Apám akkor mondta,
hogy meghalt.
Mintha kést döftek volna belém. Olyan erővel hasított belém a fájdalom.
Én vittem el anyámat az óvóhelyre,
és megölték.
Ezt sosem tudtam feldolgozni. Soha.
Ő királyi felsége, Erzsébet hercegnő.
Több ezren vagytok, akik kényszerűségből elhagytátok az otthonaitokat,
és elszakadtatok édesanyátoktól és édesapátoktól.
Mélyen együttérzünk mindnyájatokkal, akik most idegen falak közt éltek.
Egyszersmind köszönetet mondunk mindazoknak a jólelkű embereknek,
akik befogadtak titeket az otthonaikba.
Kérlek benneteket, hogy a lehető leggyorsabban haladjatok végig a peronon!
Valaki azt mondta, Walesben vagyunk.
Furcsa kiejtéssel beszéltek az emberek.
Az osztályom elindult az egyik irányba,
a nővéremék pedig a másikba.
A hölgyek a tanácstól úgy intézték,
hogy a szülők dönthessék el, kit akarnak befogadni.
Én maradtam utoljára,
és már nem volt több befogadó szülő.
Akkor kezdtem félni.
Hirtelen trappolást hallottam.
Egy hölgy rontott be a szobába. Kérdezte, vannak-e még menekültek.
Azt mondta, nem tetszem neki,
és amúgy is lányt akart.
Igyekeztem szépen mosolyogni.
Végül azt mondta: „Jól van, elviszem.”
Így a furcsa hölggyel tartottam.
Kittyről semmit sem tudtam.
Sokan néztek rossz szemmel a Londonból kimenekített gyerekekre
a bányavárosban, ahová kerültünk,
mivel épp bányászsztrájk volt.
Mélységes ellenszenvet éreztek a londoni kormány iránt,
és nehezteltek Winston Churchillre is.
Emlékszem, volt ott három gyerek,
akik kipécéztek minket, és össze is verekedtünk velük.
A nevelőanyám azt mondta:
„Nem elég, hogy ide menekültetek Londonból a háború elől,
még itt is háborút szítotok.”
Be akartuk kényszeríteni a londoniakat az óvóhelyekre.
Egyetlen célpontunk volt. London.
A LUFTWAFFE PILÓTÁJA
Húszpercenként támadtunk, hullámokban.
Azt hittük, így majd térdre kényszeríthetjük Angliát.
Ez a Trafalgar tér.
A zaj, amit hallanak, a légvédelmi szirénák hangja.
A BOMBÁZÁS 6. NAPJA 1940. SZEPTEMBER 13.
A Buckingham-palotában
a királyi pár most láthatja, milyen kevésen múlt az életük.
Minthogy az ő otthonukat is bombázták, együttéreznek mindazokkal,
akik szintén a nácik kegyetlenségének áldozatai lettek.
Amikor a király és a királyné megjelentek,
éljenzés tört ki, de páran azt kiabálták: „Takarodjatok vissza a palotába!
Egyetlen bomba miatt sápítoztok?
Ránk több ezer hullott.”
Az East Enden közel sem volt elég óvóhely.
A metró lett volna a tökéletes menedék.
A kormány azonban nem engedélyezte az alagutak használatát.
Fáradhatatlanul küzdöttünk azért, hogy megnyissák a metróalagutakat.
EAST END-I KOMMUNISTA VEZETŐ
A Savoy hotel lett a célpontunk.
Hogy érzékeljék a helyzet komolyságát,
úgy döntöttünk, elfoglaljuk a Savoy óvóhelyét.
Összesen hetvennyolcan voltunk ott.
A SAVOY HOTEL ÓVÓHELYE
Elfoglaltunk egy helyet, ahová belépni sem volt jogunk.
Jött is a rendőrség.
Az egyik rendőr kérdezte, mi a szándékunk.
Mondtam, hogy nekünk nem a Savoy kell, az alagutakat akarjuk.
AZ EAST END-I MUNKÁSOK MEGSZÁLLTÁK A SAVOYT
TILTAKOZÓK HANGOS CSOPORTJA KIVÁLTSÁGOKAT KÖVETELT AZ ELŐKELŐ HOTELBEN
A kormány döntése alapján a metróalagutak nem használhatók óvóhelyként.
Ám a legfontosabb fejlemény e furcsa háborúban,
hogy a lakosság átvette az irányítást, és megoldotta az óvóhelyproblémát.
Elterjedt a hír, hogy nyugodtan lemehetünk az alagutakba.
EGY AKKORIBAN 13 ÉVES EAST END-I LAKOS
Csakhogy a metrókijáratoknál katonák állták el az utat.
Egyre többen tolongtak mögöttünk.
A kapukat rázták, és kiabáltak, hogy engedjenek be.
Aztán hirtelen éljenzés tört ki.
Valaki a kormányból meggondolta magát.
Apám azt mondta, ez a munkásosztály győzelme.
Így vette kezdetét a földalatti életünk.
Drámai fejezet nyílt a csatában.
A hetekig tartó feszültség után a németek súlyos légicsapásokat mértek a kikötőkre.
Nap mint nap náci bombázók százai repülnek át a La Manche csatorna felett.
Mi vagyunk Nyugat-Európa utolsó védőbástyája,
amely Hitlert feltartóztathatja.
A Királyi Légierőnek nincs párja a világon.
Ám Németország továbbra is erőfölényben van.
Tudtuk, hogy meg kell nyernünk a háborút. Bármi áron.
Az életben maradásunkért harcoltunk,
és nem adhattuk fel.
Nagyjából százan lehettünk.
A férfiak mind tisztelettel bántak velünk.
Elfogadtak minket.
Lelkesítő érzés volt,
hogy hagytak minket önállóan dolgozni.
Amikor először találkoztam Denisszel, épp egy traktort vezettem.
Felkavarta a port, és a homok miatt leállt a motor.
Mondtam, hogy ha már leállította a traktoromat, indítsa is újra.
A FELVÉTELEN EDITH HEAP LÁTHATÓ
Így is tett.
Denis egy izmos, jó kiállású és meglehetősen jóképű fiatalember volt.
Nem mert mosolyogni,
mert szégyellte, hogy két foga csálé.
De mindig pajkosan somolygott.
És mint kiderült, ő is szemet vetett rám.
Végül megkérdezte, elmennék-e vele a tiszti bálba.
Rögtön igent mondtam.
Munka után mindnyájan rohantunk a bálba, ő pedig már várt rám.
Nagy szerencsénk volt,
mert ha nem tör ki a háború, talán sosem találkozunk.
Denis humoros volt,
és végtelenül romantikus.
Rengeteget nevettünk.
Ettől csak még intenzívebb, még jobb és még erősebb lett a kapcsolatunk.
Minden közös pillanatnak örültünk,
mert nem tudhattuk, mennyi időt szánt nekünk a sors.
A londoni csata már közel egy hónapja tart,
de a város még áll.
A BOMBÁZÁS 24. NAPJA 1940. OKTÓBER 1.
Keservesen megszenvedjük, de a lelkesedésünk kitart.
Kibírjuk.
Hitler nagyot téved, ha azt hiszi, hogy nők és gyerek megölésével győzhet.
Ez London. Még élünk és virulunk.
A legjobbakat mindenkinek!
Rupert hiánya már-már teljesen felőrölt.
Egy hete nem láttam őt.
Egész reggel ő járt a fejemben. Azon töprengtem, meddig bírom még nélküle.
Hazafelé menet 17 német gépet láttam.
Több száz lövedék robbant körülöttük.
Majd valaki kiáltott.
JOAN KEDVESE
Megláttam a tántorgó Rupertet, aki mit sem törődött a fegyverropogással.
Egy elegáns kávézóban kötöttünk ki, ahol piros zakós zenészek játszottak.
Az oszlopok mozaikkockái tündököltek a fényben,
és szinte megrészegültem a boldogságtól.
Felgyorsult körülöttünk a világ.
Holtfáradtan indultunk hazafelé a romos Shaftesbury Avenue-n.
Szenvedélyesen szeretkeztünk.
Béke és boldogság töltötte el a szívem.
Mégis maradt némi földöntúli élvezet ebben a szörnyű világban.
Ha a németek azt hitték, lerombolhatják London harci morálját, nagyot tévedtek.
A németek láthatóan stratégiát váltottak a Nagy-Britannia elleni támadásaikban,
hogy komolyabb károkat okozhassanak.
A német vezér már utalt rá, hogy a háború elhúzódhat.
Tudtuk, hogy nehéz küldetésben veszünk részt.
Mindennapos jelenség volt, hogy egy-egy osztag nem tért vissza.
A LUFTWAFFE AKKOR 20 ÉVES PILÓTÁJA
Komor volt a hangulat.
Indulás előtt eltöprengtem, vajon vissza fogunk-e még térni.
Hogy megúszom-e ép bőrrel.
Hogy láthatom-e még az otthonomat.
COVENTRY KÖZÉP-ANGLIA
Coventryben megtartották a Godiva-körmenetet.
Coventry ma már fontos iparváros,
hála Godiva grófnőnek,
aki a város szabadságáért mezítelenre vetkőzött, és lemondott vagyonáról.
Az ősi város több száz gyárában a világ legkorszerűbb gépei készülnek.
Több nőre van szükség a lőszergyárakban és a katonai segédszolgálatoknál.
Főleg olyanokra, akik hajlandóak az otthonuktól távol dolgozni.
Izgalmas volt új helyekre eljutni
és valami mást csinálni.
Coventry állomás! Figyelem! Coventry!
Habár apám próbált lebeszélni.
Ő mindig is azt akarta, hogy együtt maradjunk.
Csak úgy volt esélyem felnőni, hogy elmenekültem.
Eltökélt voltam. A háborúban akartam tevékenykedni.
Másnap elvittek minket a gyárba.
Mindenki kerékpárral közlekedett. Százak, ezrek tekertek munkába.
Aztán megszólaltak a szirénák.
A többiek azt mondták, balszerencsét hoztam rájuk.
Gépfegyverrel lőtték a kerékpárosokat.
Először nem értettem, hogy mi történt velük.
Többen is elestek a biciklikkel.
Csak a kötelességünket teljesítettük.
A LUFTWAFFE AKKOR 20 ÉVES PILÓTÁJA
Nem akartunk a civileknek ártani.
A Coventry-stratégiának az volt a célja, hogy Nagy-Britannia megrettenjen tőlünk.
De ez hatalmas ostobaság volt.
Tudtuk, hogy szörnyű támadás jön. Mindnyájan a lépcső alatt bújtunk el.
GYÁRI MUNKÁS
Mindenki azt mondta, az a legjobb, legbiztonságosabb hely.
Aztán hirtelen minden elsötétült, és...
minden lángba borult.
Hosszú hajam volt, ami megperzselődött.
Szörnyen megrémültem.
Azt hittem, elevenen elégek.
A BOMBÁZÁS 69. NAPJA 1940. NOVEMBER 15.
Emlékeztetném önöket arra,
hogy Coventryben a vizet fogyasztás előtt minden esetben fel kell forralni.
Függetlenül attól, hol szerezték be, forralás nélkül ne fogyasszák!
COVENTRY KATEDRÁLIS
Úgy tértünk vissza Edinburgh-ba, mint a menekültek.
Tönkrementek az idegeim.
Mikor a hazaérkezésem után először hallottam a szirénákat...
már-már hisztérikus roham lett rajtam úrrá.
A német légierő tegnap éjszaka újabb támadást indított.
LA MANCHE CSATORNA
Országszerte több települést is órákon át bombáztak.
Több helyen gyújtóbombákat is bevetettek.
Támadták a déli partvidéket...
ELHUNYTAK
a nyugati országrészt...
Közép-Angliát...
és északnyugatot.
GLASGOW SKÓCIA
A tüzeket mostanra sikerült megfékezni.
A támadások célja a német hadvezetés állítása szerint
Liverpool kikötőjének megbénítása volt.
Több száz német bombázó támadta Liverpoolt.
A város még Coventrynél is nagyobb károkat szenvedett.
Churchill dicsérte a bátorságunkat.
Hogy nem adtuk meg magunkat.
EGY AKKORIBAN 17 ÉVES LIVERPOOLI LAKOS
Pedig a bombázás másnapján a liverpooliak biztosan megadták volna magukat.
De mit számított ez a hatalomnak?
Ők nyugodtak lehettek az acélfalakkal védett bunkereikben.
Forrt bennem a harag, amiért a németek így elbántak velünk,
és mi semmit sem tehettünk.
Mintha csak arra vártunk volna, hogy megöljenek.
Mit gondol a megtorlásról?
Ha férfi lennék, odamennék, és ugyanazt tenném velük, amit ők velünk.
Mit szólna, ha ezek után válaszképpen mi támadnánk meg Berlint?
Teljesen egyetértenék.
Bár az az alávaló gazember ennél is rosszabbat érdemel.
Nekünk is le kéne bombáznunk Berlint, ahogy a németek tették Londonnal?
De még mennyire! Tízszeresen vissza kéne adnunk.
Sajnálnám a nőket és a gyerekeket, de ők sem kímélték a mieinket.
A BOMBÁZÁS 100. NAPJA 1940. DECEMBER 16.
Biztos vagyok benne, hogy sikerül majd visszavernünk
ezt a hatalmas rohamot.
Bármi is történjék, a végsőkig harcolunk.
Támadás indul Mannheim-Ludwigshafen ellen,
ahol Európa második legnagyobb belvízi kikötőhálózata található.
A kikötők mellett ipartelepek és vegyi üzemek is célpontok lehetnek.
KIRÁLYI LÉGIERŐ LÉGÜGYI PARANCSNOKSÁG
Ha az ember nap mint nap szembesül a halállal...
meg sem fordul a fejében, hogy a végzet őt is utolérheti.
De egy idő után valahogy mindenki megérezte,
mikor jön a végzetes találat.
Az ilyen embereknek különös aurája lett.
Valahogy látszott rajtuk, hogy ők már nem térnek haza.
És ezt ők is tudták.
Denis eltávot kapott, és kérdezte, hogy volna-e kedvem vele tölteni.
Mondtam, hogy örömmel, ha ezt szeretné.
Meg is terveztünk mindent, és Cambridge-be mentünk.
Hihetetlenül romantikus volt.
Egészen...
földöntúli élmény volt.
Vacsora közben hosszasan beszélgettünk.
Aztán azt mondta, valami fontos dolgot akar mondani.
Bementünk a szobámba, pedig ilyesmit abban az időben senki sem mert tenni.
Szerzett egy üveg pezsgőt,
és azt kérdezte:
„Leszel a feleségem?”
Rögtön igent mondtam.
Ezután mindketten a saját ágyunkban aludtunk.
Igazi úriember volt.
Tisztelt engem, és nem akart rossz hírbe hozni.
Ugyanakkor valószínűleg hagytam volna magam elcsábítani.
Ha az ember tudja, hogy a szerelme másnap talán már nem tér haza,
miért hagyná ki a lehetőséget, ami nem biztos, hogy újból megadatik?
Eljött a karácsony a bombázás évében.
A BOMBÁZÁS 109. NAPJA 1940. DECEMBER 25.
Magyal és szögesdrót.
Fegyverek és díszek.
A washingtoni német nagykövetség szerint a brit kormányt értesítették,
hogy a holnapi napon nem lesz bombázás,
feltéve, hogy a britek sem támadnak német területeket.
A mai naptól jövő karácsonyig
12 hónapon át tartó küzdelem és áldozatos munka vár ránk.
Pár utcányira, a föld alatti óvóhelyeken egész családok ünnepelték a szentestét.
CHELSEA NYUGAT-LONDON
A postaládában egy nagy boríték lapult.
A tartalma maga volt a rémálom.
AZ AKKOR 18 ÉVES JOAN WYNDHAM NAPLÓJÁBÓL
Szolgálatra kellett jelentkeznem a haditengerészetnél.
Úgy tűnik, egyedül töltöm majd a karácsonyt.
Bárcsak meghalnék! Bár itt lenne Rupert!
A kocsmákban boldog, részeg emberek sokasága énekel.
Én meg egy sivár, fűtetlen szoba kemény ágyán próbálok ruhástól elaludni.
Szép kis karácsony, mondhatom.
Úgy tűnik, folytatódik a hallgatólagos tűzszünet,
amelyet Európa-szerte második karácsonyként ünnepelnek.
Úgy tűnik, mindkét oldalon pihennek a gépek.
A BOMBÁZÁS 113. NAPJA 1940. DECEMBER 29.
A London felett őrködő Szent Pál-székesegyház
különleges helyet foglal el az emberek szívében.
A történelem során háromszor is tűzvészben pusztult el.
A Szent Pál egy vallási központ.
EGY AKKORIBAN 17 ÉVES TŰZOLTÓ
A bizalom helye.
Isten háza.
Tudtuk, hogy ha Hitler elpusztítja,
azzal nemcsak a londoniak, de egész Nagy-Britannia lelkét megtöri.
Anglia az utolsó védőbástya Európában.
Eljön majd az óra,
mikor egyikünk megtörik.
És az nem a nemzetiszocialista Németország lesz!
Súlyos gyújtóbomba-támadás történt a belvárosban.
A hatóságok lezárták a Szent Pál-székesegyház udvarát.
Tartsátok!
- Tartsátok! - Vigyázzatok odalent!
Riasztást kaptunk.
Churchill megüzente a parancsnokságnak, hogy meg kell mentenünk a székesegyházat.
Úgy vélte, ha a Szent Pál megmenekül, az kapaszkodót jelent majd az embereknek.
Valóságos tűzvihar tombolt.
Eközben csak úgy záporoztak a gyújtóbombák.
Több ezret dobtak le Londonra.
Olyan pokoli hőség volt...
hogy ha a tűz elérte volna a Szent Pált, biztosan összeomlott volna,
A nácik minden haragja a fővárosra zúdult.
Az egész város lángolt. Hat templomot is felgyújtottak.
A zuhanóbombázók fülsiketítő robajjal, megállás nélkül támadtak.
A tomboló tűz miatt nappali világosság volt.
A csillagok sem látszódtak.
A város úgy fest, mint a földi pokol.
Az egész világ láthatja, hogy a célpontok nem katonai objektumok,
hanem az évszázadok óta megőrzött értékeink.
A híres Guildhall épületét sem kímélték.
Kezdtem igazi férfinak érezni magam.
Olyan munkát végeztünk, ahol nemcsak a saját életünkért,
de egymás életéért is feleltünk.
Alig vártam, hogy hazaérjek, és ezt elmondhassam édesanyámnak.
Tudtuk, hogy ha sikerül kordában tartanunk a tüzet,
akkor nem éri majd el a Szent Pál-székesegyházat.
Londonból jelentkezünk.
A városban síri csend uralkodik. Mindjárt hajnali egy óra van.
A lángokat, melyek háromszög alakban zárták körbe London üzleti negyedét,
végre elfojtották.
Egy háztetőről néztem a tüzet.
Így már könnyű elképzelni, hogy festhetett London 300 évvel ezelőtt,
a híres tűzvész idején.
Fentről úgy láttam,
mintha egy kesztyűt viselő férfi épp ledobott volna egy gyújtóbombát.
Csoda, hogy a bombák nem találták el a székesegyházat.
Mintha valami felsőbb erő nem engedte volna, hogy baj érje.
Mostanra bebizonyosodott,
hogy hiába zsarolnak terrorizmussal és gyilkosságok sorozatával...
a brit nemzet szellemét nem tudták megtörni.
Mi több, oly hatalmas és egyetemes lángra lobbantották azt,
mint azelőtt soha.
A légierő teljesítményét nehéz szavakba önteni.
Mindennap túlerővel szembesülnek, s mégis mindig győztesen térnek vissza.
Nagy-Britannia most visszaverheti a régóta tartó inváziót.
Nyolcvan náci gépből 25 már nem térhetett haza.
Talán eljött a fordulópont a háborúban.
A minőség győz a mennyiség felett.
KIRÁLYI LÉGIERŐ LÉGÜGYI PARANCSNOKSÁG
El sem tudtuk képzelni, hogy veszíthetünk.
Senki sem gondolt erre.
Az állomáson biztosan nem.
Tény, hogy ez naivitás volt részünkről.
Denisszel már az esküvőt szerveztük.
Mielőbb egybe akartunk kelni.
Igazából ő sürgette a dolgot.
A tisztek nem szerették,
ha a pilótáik eljegyeztek valakit, mert sokkalta óvatosabbá váltak.
Márpedig egy vadászpilóta nem lehet óvatos.
Mindent fel kellett áldoznia.
Nem aggódhatott holmi nőcske miatt, aki a bázison várta.
NE FECSÉRELD A SZÓT, KONGASD A HARANGOT!
Reggel intenzív támadás ért minket. Épp szolgálatban voltam.
Nem emlékszem, hány német gép jött, de az biztos, hogy sok.
Ne bontsák a rádiókapcsolatot! Ellenség közelít délkelet felől S15-nél.
Alacsonyan repül.
Kétszáznegyvenhármas körzet. Hastings, Ashford, Dover.
Vettem.
Épp lőnek ránk.
Ez nem sokon múlt.
- Azt hiszem, eltaláltak. - Igen.
- Ellenőrizzék a 182-es sebességét! - Sebesség-ellenőrzést kérek a 182-esre.
A 207-es vészjelzést adott.
Valaki szólt, hogy lelőttek egy gépet.
És nem látnak ejtőernyőt.
Maradjon készenlétben!
A 8170-es célpont semlegesítve.
Új célpont a 8171-es. Figyeljen, és maradjon készenlétben!
Tudtam, kinek a gépe volt.
Egyszerűen tudtam.
Nem tudom, honnan, de tudtam.
Az őrmester odajött hozzám, és azt mondta: „Edith...”
Elnézést!
Szóval azt mondta,
Denis eltűnt.
Mondtam, hogy tudom.
Ahogy... A csudába!
A 20 ÉVES DENIS WISSLER
A gépe a tengerbe zuhant.
Sosem találták meg.
De pont így akarta.
Mindig mondta, hogy ha kilövik a gépét,
nem akar katonai tiszteletadást.
Rettentően bánt, hogy nem keltünk egybe.
Mindegy, hogy a házasságunk csak pár napig vagy hónapig tartott volna.
De ezt a mai napig bánom.
A BOMBÁZÁS 245. NAPJA 1941. MÁJUS 10.
A helyszínen több mint hatvanezer néző várja
a Preston és az Arsenal döntő összecsapását.
A csapatok kijöttek, a Preston sötét nadrágban játszik.
ANGOL LIGAKUPA-DÖNTŐ, 1941 WEMBLEY STADION, LONDON
A háború miatt sokan ellenezték a kupadöntőt,
de most legalább mindazok, akik a hazát szolgálják,
egy rövid időre kikapcsolódhatnak.
A Preston ismét támad.
És gól!
A mérkőzés döntetlennel végződik.
Vajon megengedhetünk magunknak egy ilyen ünneplést?
A hold ma élénksárgán ragyogja be a brit éjszakát.
Megszólaltak a szirénák.
Baljós motorzúgás hangja tölti be az eget.
Úgy tűnik, intenzív légitámadás vár Londonra.
Kapcsoljuk a fővárost. Edward R. Murrow jelentkezik élőben.
Az utcán néha felhangzik pár dorbézoló éneke,
míg mások bosszúsan taxiért kiáltanak.
Ellátogattam pár óvóhelyre. Csupán félig voltak tele.
A felszínen London már a bátrabb, vidámabb arcát mutatja.
Úgy döntöttem, beállok a seregbe. Térképszerkesztő lettem.
De még van egy szabad hosszú hétvégém.
Rupert azt írta, Londonba jön, de bármikor visszahívhatják.
Megismerhetnék valaki mást is. Mondjuk egy pilótát.
De közel sem tudnám úgy szeretni, mint Rupertet.
A parti egy tágas klubban volt.
Dörrenések hallatszottak a távolból, de senki sem törődött velük.
Aztán hirtelen egy süvítő hangot hallottunk.
Odakint elszabadult a pokol, de részegen ez sem érdekelt senkit.
Különös éjszaka volt. Valahogy senki sem félt.
A hírlapárus is az utcán ácsorgott...
ÖNKÉNTES RENDŐR
...miközben bombázták a várost.
„Megvan a kupadöntő eredménye!”
Egy örömlány közeledett a Piccadilly felől.
Egy esernyőt lóbálva énekelt.
„Énekelek az esőben...”
Az elhunytak számáról még nincsenek pontos adatok,
de a kormány közleménye szerint
hatalmas az emberveszteség.
Most kaptuk a hírt Európából,
hogy Németország hadat üzent Oroszországnak.
Ez azt jelenti, hogy Hitler letett Nagy-Britannia gyors meghódításáról.
Sem tegnap éjjel, sem ma délelőtt nem volt már bombázás.
A szirénák egy ideje már elnémultak.
A Leicester Square-en kinyitottak a mozik,
de az óvintézkedések továbbra is érvényben vannak.
És bár megtépázták,
London még mindig mosolyog.
A bombázás alábbhagyott.
ERIC BRADY HANGJA
Anyám azt akarta, hogy mielőbb otthon legyünk.
Újra együtt volt a család.
Másnap reggel már repeszeket kerestem az utcán.
Boldog voltam, hogy otthon lehetek.
Kittyvel újból iskolába mentünk.
Én az alsó tagozatba...
ő a felsőbe.
Minden olyan volt, mint régen.
Lementünk a menzára,
hogy megegyük a szendvicsünket.
A következő dolog, amire emlékszem,
hogy repülőgépek zúgását hallottuk szinte közvetlenül a fejünk felett.
A tanárok kiabáltak, hogy bújjunk be a pad alá.
Emlékszem, ahogy Kitty berontott az ebédlőbe, és felém rohant.
Aztán becsapódott a bomba.
ERIC ISKOLÁJA, 1943
Anyám félelme beigazolódott.
Kittyvel és velem valóban szörnyű dolog történt.
A hírek szerint egy magányos német gép indította a támadást.
Az áldozatok azonnal szörnyet haltak.
Még elbújni sem volt idejük.
Harmincnyolc gyermek halt meg.
És hat tanár.
AZ ÁLDOZATOKRÓL A VÁROSHÁZÁN KAPHATNAK TÁJÉKOZTATÁST
Engem ki tudtak ásni.
Súlyosan megsebesültem.
Mikor anyám bejött hozzám a kórházba,
egyből Kittyről faggattam.
Emlékszem, ahogy Kitty megjelent az ebédlőben, és felém rohant.
A testével óvott meg.
És meghalt.
Ha Kitty nincs ott, én is meghalok.
Efelől semmi kétségem.
Mert ami megölte őt, az velem végzett volna.
Ezt sosem fogom elfelejteni.
Szerencsésnek mondhatom magam,
mert életem során rengeteg mindent megtapasztalhattam.
Egy tündéri lányt vettem feleségül, akitől három csodás gyermekem született.
A háború után megváltozott a világ.
Össze kellett tartanunk. Egységesnek kellett lennünk.
A társadalmi osztályrendszer felbomlott.
Úgy éreztük, többet érdemlünk.
Jobb lett az élet.
JOAN WYNDHAM BELÉPETT A LÉGIERŐ SEGÉDSZOLGÁLATÁBA, ÉS SZAKÍTOTT RUPERTTEL
40 ÉVVEL KÉSŐBB KIADTA NAPLÓJÁT, ÉS ÍRÓ LETT
Olykor átérzem a világban zajló események jelentőségét,
de valahogy képtelen vagyok szavakba önteni.
A világ egyik fele el akarja pusztítani a másikat.
Már soha semmi sem lesz a régi.
Mégsem érzem magam másként, mint a békeidőkben.
Talán boldogabb vagyok.
EDITH HEAP HÍRSZERZŐ TISZTKÉNT SZOLGÁLT A HÁBORÚ ALATT
KÉSŐBB FÉRJHEZ MENT, ÉS KÉT LÁNYA SZÜLETETT
Azóta sem tapasztaltam ilyen elszántságot.
Mindnyájan az életünket, a hazánkat, a népünket védtük.
A civilek is a végsőkig harcoltak.
Könnyen lehet, hogy e pokoli hatalom végső pusztulása
olyan széles körű szolidaritást eredményez majd,
amely talán sosem jött volna létre,
ha nem kell egymásért tűzön-vízen átmennünk.
A feliratot fordította: Usztics Lili
A TÚLÉLŐK BESZÁMOLÓI AZ 1939-1943 KÖZÖTTI ESEMÉNYEKET MUTATJÁK BE
NÉHÁNY TÖRTÉNET ÁTDOLGOZVA, SZÍNÉSZEK ELŐADÁSÁBAN HALLHATÓ
A FILMBEN KORABELI FELVÉTELEK
ÉS REKONSTRUÁLT JELENETEK EGYVELEGE LÁTHATÓ