Downloaded from YTS.MX
Imaginile de arhivă din acest film au fost recondiționate color.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Unele imagini au fost combinate pentru a crea o experiență captivantă.
SEPTEMBRIE 1940
GERMANIA NAZISTĂ ÎNCEPE BOMBARDAREA MASIVĂ A MARII BRITANII
Anglia este ultima insulă care rezistă în Europa.
Fie ce-o fi, Anglia va ceda!
BLITZ-UL A DURAT OPT LUNI
ACEASTA ESTE POVESTEA RIPOSTEI BRITANICILOR
A fost șocant să simțim deodată dușmanul atât de aproape.
Să știm că cineva încerca să ne distrugă.
Ne-am ascuns sub scări.
Mi-am zis: „O să ard de vie.”
Era vital și intens,
fiindcă nu știai cât va mai fi posibil.
Fiecare clipă împreună e prețioasă.
Se prea poate ca dispariția definitivă a unei dominații nefaste
să deschidă calea pentru o solidaritate mai cuprinzătoare
decât ne-am fi putut propune vreodată
dacă n-am fi răzbătut împreună prin foc.
MAREA BRITANIE ȘI BLITZ-UL
ESSEX, ANGLIA
Pentru cei care acum au pornit radiourile: Marea Britanie e în război cu Germania.
Germanii au ocupat Parisul fără luptă.
Ei spun că au început hăituirea dușmanului până la nimicire.
COMANDAMENTUL AVIAȚIEI DE VÂNĂTOARE RAF
Cel mai decisiv moment din istorie e abia la început.
Dacă Marea Britanie este cucerită,
Hitler știe că tot continentul e la îndemâna sa.
Unu, doi, trei, jos!
Unu, doi, trei, ochii la dreapta!
EDITH HEAP, OPERATOARE PE HARTĂ 21 DE ANI
Nu știam ce li se va permite fetelor să facă, dar era palpitant.
Aveam cu toatele 18, 19, 20 de ani...
Nu pot să explic exact.
Era cu totul altceva decât orice făcuserăm până atunci.
Era foarte stresant să lucrezi cu coordonatele de pe hartă,
fiindcă știai exact ce se întâmpla.
Astăzi, întreaga lume este cu ochii pe Anglia și poporul său.
Se apropie un inamic dinspre sud-est.
În Sugar unu cinci, la zero metri.
Pe bărbații din Royal Air Force, pe care apasă răspunderea
de a apăra un mic regat insular de Germania nazistă.
Se apropie. Îl simt.
Fiți cu ochii în patru!
Te implicai sufletește.
Spuneai: „Hai, vino-i de hac!”
Hai!
Asistai la o luptă în direct.
Doboară-l! Da, l-a nimerit, băieți.
Drept în centru. Al dracu' de bine!
Asta a creat intimitatea dintre băieți și fete.
Ce băieți frumoși erau!
Sigur, înfloreau idile la tot pasul,
dar nu cred că mă așteptam să-l întâlnesc chiar pe alesul inimii.
Dacă insula asta rezistă,
ar putea da peste cap planurile de cucerire ale lui Hitler.
Hitler se grăbește. Este de așteptat o invazie.
BERLIN, GERMANIA
Dacă forțele aeriene britanice
lansează două, trei sau patru mii de kilograme de bombe...
VOCEA LUI ADOLF HITLER
...noi vom lansa 150.000, 180.000, 230.000,
300.000 de kilograme într-o noapte!
Le vom face orașele una cu pământul!
LONDRA
Londra e în război și a auzit prima alarmă de atac aerian.
Azi, Marea Britanie se teme că Germania face pregătiri masive de invazie.
CE A SPUS HITLER
CĂUTAT! PENTRU CRIMĂ... RĂPIRE... FURT ȘI INCENDIERE
În țară, tocmai s-a anunțat
că se instituie normele de camuflaj începând din această seară.
GALERIA TATE
GRĂDINA ZOOLOGICĂ DIN LONDRA
400.000 de copii au fost deja scoși din Londra,
iar mâine vor urma alții.
Sunt zile grele și solemne,
marcate și de despărțirea părinților de copii.
Dar siguranța este mai presus de orice.
EVACUAT DIN LONDRA LA 5 ANI
Eram băiat, iar pe atunci, băieții mari nu plângeau.
Ni s-a spus să nu dăm fuga la părinți să ne luăm rămas-bun,
ultima îmbrățișare, ultimul sărut.
O admiram pe sora mea mai mare, Kitty.
M-am simțit mai în siguranță
fiindcă îmi promisese ea că are grijă de mine.
Mama avusese o premoniție.
Era sigură că, dacă eu și Kitty rămânem în Londra,
avea să ni se întâmple ceva îngrozitor.
Trebuia să fie ca în vacanță. Așa ni s-a descris.
Dar a marcat sfârșitul unui capitol din viața mea.
Al unei copilării normale.
Nu ne dădeam seama care va fi realitatea.
Ni s-a spus doar că urmează să aibă loc lupte.
COMANDAMENTUL AVIAȚIEI DE VÂNĂTOARE RAF
Dar nu știam cu adevărat ce ne aștepta.
VOCEA LUI EDITH HEAP
Eram de serviciu.
S-a auzit un chiot de avertizare, o mare hărmălaie.
Și am văzut venind între 400 și 1.000 de avioane germane.
Se apropie un inamic dinspre sud-est.
În Sugar unu cinci, la zero metri.
Îi vedeai și te gândeai:
„Dumnezeule, se duc să atace Londra!”
DANELE DIN EAST END, LONDRA
Era un septembrie foarte călduros.
TOM BETTS LOCALNIC DIN EAST END, 12 ANI
M-am uitat la cer.
Am văzut niște nori pufoși,
niște mici cocoloașe pe cer.
M-am întrebat: „Ce-or fi alea?”
În acel moment nu eram prea speriați, fiindcă nu știam ce se petrecea.
Am văzut cum cădeau bombele din cer.
Era uluitor.
Am intrat într-un coridor de la subsol
fiindcă, sigur, mi-am dat seama brusc de anvergura situației.
BLITZ - ZIUA 1 7 SEPTEMBRIE 1940
Raportați la punctele de control.
O sută de pompe din E pregătite pentru secția 60.
Bună seara, aici Londra.
În prezent, flăcări uriașe încă mistuie
peste râu, șantierul naval și zonele industriale din est.
Toată seara, mașinile de pompieri au răsunat din vest spre est.
Am văzut pentru prima oară incendiul.
Pompierul mai în vârstă m-a ajutat puțin
spunând: „Lasă, flăcău! N-ai grijă! Stai lângă mine.”
Vrem trei lungimi.
„Ține-te de furtun și nu-i da drumul orice ar fi.
Dacă te lovește, te poate omorî.”
Faceți loc jos!
Pompierul mai în vârstă a întrebat: „Ți-e bine, băiete?”
Ți-e frică. Ești speriat.
Stau pe o clădire foarte înaltă
de unde pot vedea practic toată Londra și, dacă n-ar fi înfiorătoare,
ar fi una dintre cele mai frumoase priveliști.
Spre sud, tot orizontul
e aprins de o strălucire roșiatică.
Aproape că aduce cu Ziua Judecății,
așa cum e redată în cărțile vechi.
Ziua Judecății.
STUDENTĂ LA ARTE 17 ANI
Ritmul se întețește. Astă-seară a început Blitz-ul.
Deasupra danelor, cerul era roșu ca un asfințit gigantic.
Ce viață!
Să nu știi nicio clipă dacă o să fii bombardată sau sedusă.
Am cunoscut un bărbat foarte chipeș pe nume Rupert.
Tot încerca să mă convingă să renunț la feciorie.
Adevărul e că îmi plac bărbații mai neciopliți.
Bărbații care se cred Dumnezeu.
VECINUL LUI JOAN
Rupert e în largul lui oriunde și se crede stăpânul universului.
Simt că orice clipă poate fi ultima.
Și, cum opusul morții e viața,
cred că mâine mă las sedusă de Rupert.
Când am ieșit, am auzit cum vuiau flăcările.
Le auzeam în depărtare, la dane.
Înainte să intre în forțele aeriene, tata mi-a zis: „Ai grijă de mama!”
Am zis: „Există un adăpost oficial, mamă, adăpostul ARP.
Hai să mergem acolo!”
Părea a fi un refugiu sigur.
Acolo am fi scăpat de pericol.
S-a făcut cald.
Tot mai cald.
O strigam pe mama. Cu gândul: „Unde ești?”
Nu răspundea nimeni.
Am înțeles că se întâmplase ceva îngrozitor.
Căzuse o bombă.
BLITZ - ZIUA 2 8 SEPTEMBRIE 1940
Haosul și suferința au lovit cel mai mult în cartierele muncitorești din East End,
unde străzi întregi de căsuțe au căzut sub bombardamente.
După rapoartele preliminare, atacul de sâmbătă seară s-a soldat
cu 400 de morți și 1.400 de răniți.
Eram în casa surorii mele, cu vedere la Brick Lane.
LOCALNIC DIN EAST END, 13 ANI
Churchill a venit pe acea stradă.
Am auzit brusc strigăte, urale și huiduieli,
și apoi l-am văzut în carne și oase.
Chiar exista.
Numele lui Churchill era demonizat la mine acasă
până la război.
Apoi, numele lui a devenit angelic.
Bombardarea crudă, deșănțată și generalizată a Londrei
face, desigur, parte din planul de invazie al lui Hitler.
Dar el habar nu are de spiritul națiunii britanice
sau de tăria londonezilor,
crescuți să prețuiască libertatea mai presus de propriile vieți.
Acum este momentul să fim uniți și să nu dăm înapoi.
Cetățenii Londrei se confruntă cu un calvar uriaș
căruia nu i se poate încă prevedea nici sfârșitul, nici gravitatea.
Am fost dus la spital.
M-a găsit tata.
L-am întrebat: „Unde e mama? Ce face?”
El a spus doar:
„E moartă.”
Am simțit un junghi în inimă. O durere fizică, torturantă.
Eu o dusesem pe mama la afurisitul de adăpost, iar ea murise.
Nu mi-am revenit niciodată. Nu. Niciodată.
Alteța Sa Regală, prințesa Elisabeta.
În această țară, a trebuit să vă abandonați căminele cu miile
și să vă despărțiți de tații și de mamele voastre.
Vouă, celor care trăiți în medii noi, vă transmitem un mesaj de compasiune.
PRINȚESA ELISABETA, 14 ANI PRIMA DATĂ LA RADIO
ȚARA GALILOR
Totodată, am dori să le mulțumim oamenilor buni
care v-au primit în casele lor de la țară.
Coborâți, vă rog, pe peron?
Cât puteți de repede, vă rog.
Cineva a spus că suntem în Țara Galilor.
Oamenii vorbeau ciudat.
Grupa mea a apucat-o într-o direcție.
Sora mea, în altă direcție.
Doamnele de la primărie făcuseră în așa fel
încât părinții adoptivi să își poată alege copiii.
Rămăsesem doar eu.
Și nu era niciun părinte adoptiv.
Atunci m-am îngrijorat.
Deodată, s-a auzit un zgomot de pași.
O doamnă a dat buzna în cameră și a zis: „Au mai rămas evacuați?”
A zis: „Nu-mi prea place cum arată,
și oricum voiam o fată.”
Am încercat să zâmbesc triumfător.
Iar ea a zis: „Bine, fie, îl iau.”
Și m-am dus cu acea femeie străină.
Nici urmă de Kitty.
Existau multe resentimente față de evacuații din Londra
în acest orășel minier, pentru că era după grevele minerilor.
Le repugnau profund autoritățile de la Londra.
Le repugna profund și Winston Churchill.
Îmi amintesc că erau trei copii
care se luau de noi și cu care ne băteam.
Mama mea adoptivă a zis:
„Voi, londonezii evacuați, veniți aici ca să scăpați de război,
dar începeți alt război.”
Voiam să silim Londra să se ascundă în adăposturi antiaeriene.
Nu survolam nimic altceva decât Londra, Londra și iar Londra.
ULRICH STEINHILPER PILOT ÎN LUFTWAFFE
La fiecare 20 de minute, în valuri.
Eram încredințați că așa vom îngenunchea Anglia.
Aici Trafalgar Square.
Zgomotul pe care îl auziți acum este sunetul sirenei antiaeriene.
BLITZ - ZIUA 6 13 SEPTEMBRIE 1940
Aici, la Palatul Buckingham,
regele și regina văd dovada contorsionată a salvării lor.
Cu propria casă bombardată,
Maiestățile Lor le vorbesc cu înțelegere și compasiune
supușilor care au căzut de asemenea victime sălbăticiei naziste.
Când au ieșit regele și regina,
oamenii ovaționau, dar alții spuneau: „Întoarceți-vă la Palatul Buckingham!
Vă credeți bombardați? Doar o bombă?
Peste noi au căzut mii.”
Pur și simplu nu erau destule adăposturi sigure în East End.
Metroul părea locul perfect.
Dar autoritățile hotărâseră să nu deschidă metroul.
Am decis să milităm pentru deschiderea metroului ca adăpost.
PHIL PIRATIN LIDER COMUNIST DIN EAST END
Hotelul Savoy era ținta noastră.
Aveam de gând să provocăm agitație,
să ocupăm adăpostul din hotelul Savoy.
Au venit cu totul 78 de oameni.
ADĂPOSTUL ANTIAERIAN DE LA SAVOY
Ocupaserăm un loc unde nu aveam niciun drept să ne aflăm.
Apoi a descins poliția.
Un inspector de poliție a zis: „Ce intenționați să faceți?”
Am zis: „Nu vrem locul ăsta. Vrem să se deschidă metroul.”
MUNCITORII DIN EAST END INVADEAZĂ HOTELUL SAVOY
GRUPURI TURBULENTE CER PRIVILEGII ÎNTR-UN HOTEL DE LUX
Guvernul anunțase că populația nu se va putea refugia la metrou.
Dar cel mai remarcabil în acest război ciudat
e cum au preluat londonezii controlul, rezolvând problema adăposturilor.
Circulau zvonuri. „Mergeți la metrou! O să fie bine.”
Acolo am găsit porțile închise și soldați.
În spatele nostru se îmbulzeau alții.
Zgâlțâiau grilajele. „Lăsați-ne să intrăm!”
Deodată, s-a auzit un mare vuiet.
Cineva din guvern se răzgândise.
Tata a zis: „E o mare victorie a clasei muncitoare!”
A fost începutul acelei vieți subterane.
Turnură dramatică în Bătălia Angliei.
După săptămâni de suspans,
Germania a atacat masiv platformele portuare.
Sute de avioane naziste huruie zi de zi peste Canalul Mânecii.
Această insulă ca o fortăreață este ultima citadelă a Europei de Vest
care se opune ambițiilor lui Hitler.
RAF sunt cele mai bune forțe aeriene,
dar Germania își păstrează supremația numerică în aer.
COMANDAMENTUL AVIAȚIEI DE VÂNĂTOARE RAF
Trebuia să câștigăm războiul și eram deciși s-o facem orice ar fi.
Știam că luptam pentru propria existență
și nu aveam de gând să cedăm.
Cred că eram vreo sută, aș spune,
iar bărbații se purtau respectuos cu noi.
Eram acceptate.
Aveam un sentiment de euforie
fiindcă eram pe cont propriu și ne puteam face treaba.
Când l-am cunoscut pe Denis, conduceam un tractor...
El mi-a aruncat niște nisip în motor și l-a oprit.
L-am pus să-l pornească. „Tu l-ai oprit, tu să-l pornești.”
DIN ARHIVA LUI EDITH HEAP
Ceea ce a și făcut.
Denis era bine făcut, foarte integru.
Arăta destul de bine.
Nu zâmbea niciodată ca lumea
fiindcă avea doi dinți cu care se rușina,
dar avea zâmbetul lui.
Și se pare că trăsese concluzia că a prins drag de mine.
Apoi a întrebat: „Vii la balul escadrilei?”
Eu am zis: „Da.”
După program, ne-am dus puhoi acolo, iar el mă aștepta.
Am avut mare noroc că ne-am întâlnit.
Dacă nu era războiul, poate că nu ne întâlneam.
Avea umor.
Era extraordinar de romantic.
Râdeam pe săturate.
Cred că asta a făcut ca totul să fie mai intens, mai frumos, mai trainic.
Fiecare clipă împreună e prețioasă,
fiindcă nu știai cât va mai fi posibil.
Bătălia Londrei se apropie de finalul primei luni,
iar Londra e încă în picioare.
BLITZ - ZIUA 24 1 OCTOMBRIE 1940
A fost greu încercată, dar rămâne optimistă.
Rezistăm.
Dacă el crede că învinge bombardând femei și copii,
face o mare greșeală.
Aici Londra. Suntem bine, sănătoși.
Salutare! Numai bine!
Am dezvoltat o pasiune fără egal pentru Rupert, în lipsa lui.
Nu l-am văzut de o săptămână.
M-am gândit toată dimineața la el, întrebându-mă cât mai pot trăi fără el.
În drum spre casă, am văzut 17 avioane germane împroșcate de obuze.
Am auzit un țipăt...
RUPERT, IUBITUL LUI JOAN
Era R, care venea pe stradă,
fără să ia în seamă canonada.
Am găsit o cafenea foarte șic, Mountview,
cu formație în costume roșii.
Coloane uriașe de mozaic străluceau sub lumini
și m-am simțit beată de fericire.
Totul e intensificat și accelerat.
Eram frânți și am pornit înapoi prin ruinele de pe Shaftesbury Avenue.
Am făcut dragoste foarte serios
și m-am lăsat pătrunsă de pace și extaz.
Printre puținele lucruri care transcend și împlinesc
viața asta îngrozitoare.
Dacă nemții intenționau să distrugă moralul londonezilor,
au eșuat lamentabil.
Se pare că germanii și-au schimbat strategia
privind atacurile asupra Marii Britanii
pentru a provoca mai multe pagube.
Liderul german a dat de înțeles că războiul va dura.
Eram conștienți de faptul că va fi o misiune grea.
În fiecare zi, cineva nu mai revenea la bază.
PILOT ÎN LUFTWAFFE, 20 DE ANI
Atmosfera era apăsătoare.
Înainte de decolare, ne gândeam: „Oare ne vom întoarce cu bine?
O să fie totul bine?
O să-mi revăd vreodată casa?”
COVENTRY, MIDLANDS, ANGLIA
Coventry s-a inspirat din istorie la carnavalul Godiva.
Coventry a devenit un reper industrial mulțumită contesei Godiva,
care s-a despuiat de avere pentru a elibera cetatea.
Un oraș străvechi, ale cărui sute de fabrici au produs
cele mai noi utilaje și motoare din lume.
E nevoie de femei în fabricile de muniție,
în serviciile auxiliare,
mai ales de femei dispuse să plece de acasă unde sunt trimise.
Era emoția de a merge într-un loc diferit, de a face ceva diferit.
Coventry. Stația Coventry!
Deși tata a încercat să-mi mute gândul.
Tata era genul care voia să țină familia unită,
iar eu nu mă puteam maturiza decât dacă plecam.
Dar nu, eu eram hotărâtă.
Plec să muncesc pentru război.
Ne-au dus la fabrică a doua zi.
Toată lumea era pe biciclete.
Sute, mii de oameni veneau pe biciclete la muncă.
Au pornit primele sirene.
Au zis: „Ne-ai adus ghinion. Nu te vrem aici.”
Îi mitraliau pe bicicliști.
Am spus: „Ce se întâmplă cu oamenii ăștia?”
Vedeam oameni căzând.
Noi doar ne făceam datoria.
Nimeni nu avea nimic împotriva oamenilor obișnuiți.
Toată strategia de la Coventry, cum avea să bage frica în Marea Britanie,
a fost o prostie fără margini.
Când a început atacul, am știut că e de rău.
Ne-am ascuns toți sub scări.
FRIEDA ANDERSON MUNCITOARE LA FABRICĂ
Toți spuneau că acolo e cel mai bine, cel mai sigur.
Deodată, s-a făcut întuneric și...
Au izbucnit flăcări.
Aveam un păr lung, care a început să se pârlească.
A fost înfricoșător.
Mi-am zis: „O să ard de vie.”
BLITZ - ZIUA 69 15 NOIEMBRIE 1940
Vreau să vă amintesc cât de important este
să fierbeți apa înainte s-o folosiți în Coventry.
Indiferent de sursa de apă,
aveți grijă să o fierbeți înainte să o folosiți.
CATEDRALA DIN COVENTRY
Când ne-am întors la Edinburgh, arătam ca niște refugiați.
Eram cu nervii la pământ.
La primele sirene care au pornit după ce m-am întors,
mai că făceam crize de isterie.
Azi-noapte, germanii au lansat mai multe atacuri asupra Marii Britanii.
CANALUL MÂNECII
Raidurile, care au durat câteva ore, au vizat mai multe părți ale țării.
Au fost lansate bombe incendiare.
Localități de pe coasta sudică...
MORȚI
Vestul Angliei...
Midlands...
Zona de nord-vest.
GLASGOW, SCOȚIA
Toate incendiile sunt acum sub control.
Conform Înaltului Comandament german, atacurile de ieri
au vizat scoaterea din funcțiune a portului Liverpool.
Sute de bombardiere germane au lovit Liverpoolul,
provocând daune mai impresionante decât la Coventry.
Churchill ne spunea cât de curajoși eram.
Că nu ne vom preda niciodată.
LOCALNICĂ DIN LIVERPOOL, 17 ANI
După acel raid, oamenii din Liverpool s-ar fi predat peste noapte.
Celor de la guvernare le convine, nu?
Stau în buncărele lor căptușite cu oțel.
Mă umplea de atâta ură faptul că germanii puteau face asta,
iar noi aveam niciun cuvânt de spus...
Eram doar niște oameni care așteptau să fie uciși.
Ce părere aveți despre represalii?
Dacă aș fi bărbat, m-aș duce acolo
și le-aș aplica același tratament.
După toate astea, ați merge la Berlin să le faceți același lucru?
Sigur că da.
Un pic mai rău de atât, sper, la ce nenorocit e.
Credeți că ar trebui să bombardăm Berlinul,
așa cum ne fac ei în Londra?
Bineînțeles că da. Să-i bombardeze și mai rău.
Păcat de femei și copii, dar cum rămâne cu femeile și copiii de aici?
BLITZ - ZIUA 100 16 DECEMBRIE 1940
Am încredere că vom reuși să înăbușim
acest asalt colosal.
Orice s-ar întâmpla, vom cădea cu toții luptând până la capăt.
Orașele gemene Mannheim-Ludwigshafen, al doilea port riveran din Europa,
urmează să fie lovite.
Un labirint de docuri, instalații industriale și uzine chimice.
COMANDAMENTUL AVIAȚIEI DE VÂNĂTOARE RAF
Când trăiești așa, înconjurat de moarte...
Nu te gândești că o să ți se întâmple ție.
Dar începi să îți dai seama, și încep să-și dea și ei,
când va lovi glonțul.
Par să capete un fel de aură.
Și te gândești: „N-o să mai ajungi acasă de data asta.”
Și o știu și ei.
Denis a zis: „Când îmi dau permisie, vrei să o petrecem împreună?”
Eu am spus: „Da, bineînțeles, dacă vrei.”
Am aranjat și ne-am dus la Cambridge.
Era iubire mare.
Era...
ceva fantastic, la propriu.
Am luat cina și am sporovăit vrute și nevrute.
Apoi, el a zis: „Am să-ți spun ceva.”
Ne-am dus la mine în dormitor. Așa ceva nu făceai niciun moartă.
S-a dus, a luat o sticlă de șampanie
și a spus:
„Te măriți cu mine?”
Eu am spus: „Sigur că da.”
Și ne-am dus fiecare în patul lui.
A fost un semn de respect.
Mă prețuia atât de mult încât nu voia să mă compromită nicicum.
Pe de altă parte, aș fi putut fi convinsă.
Fiindcă, știind că s-ar putea să nu se mai întoarcă,
oare merită să ratezi șansa?
Fiindcă n-ai să o mai ai.
E ziua de Crăciun din anul Blitz-ului.
BLITZ - ZIUA 109 25 DECEMBRIE 1940
Lauri și sârmă ghimpată.
Arme și beteală.
Ambasada Germaniei la Washington a transmis guvernului britanic
că germanii nu vor bombarda Anglia mâine
dacă britanicii se vor abține de la bombardarea teritoriilor germane.
De acum până la Crăciunul viitor
ne așteaptă 12 luni de trudă și sacrificii.
La câteva străzi, în adăposturi, familii întregi sărbătoreau Ajunul.
Am văzut un plic mare în cutia poștală.
L-am deschis în grabă și a început coșmarul.
JURNALUL LUI JOAN WYNDHAM 18 ANI
Înștiințare de la serviciul militar. Marina Regală.
„Doamne!”, mi-am spus. „Crăciunul, singură.”
Îmi venea să mor. Cât îl doresc pe Rupert!
În crâșme e plin de oameni beți și veseli, care cântă cântece de dor.
Am petrecut o noapte mohorâtă într-o cameră rece.
Am dormit îmbrăcată, pe un pat tare.
Ăsta e Ajunul într-un azil de săraci...
Armistițiul aerian nedeclarat pare să continue,
în multe țări europene devenind un al doilea Crăciun.
Ambele tabere par să-și fi ținut bombardierele la sol.
BLITZ - ZIUA 113 29 DECEMBRIE 1940
De veghe asupra Londrei,
catedrala Saint Paul ocupă un loc unic în toate inimile.
De-a lungul istoriei, catedrala a fost distrusă de trei ori de incendii.
Saint Paul era un lăcaș de cult.
POMPIER ÎNCEPĂTOR 17 ANI
Era un loc al încrederii.
Acolo era Dumnezeu.
Dacă Hitler bombarda Saint Paul,
distrugea moralul londonezilor
și al restului țării.
Anglia este ultima insulă care rezistă în Europa.
Va veni clipa
când o tabără va ceda...
și aceea nu va fi Germania nazistă!
Un atac aerian masiv cu bombe incendiare a avut loc în zona centrală.
În curtea bisericii Saint Paul, situația e sub control.
Ține-l!
- Ține-l! - Faceți loc jos!
Am fost convocați.
Churchill le spusese clar pompierilor: „Salvați catedrala Saint Paul.”
Simțea că, dacă ea poate fi salvată, avem de ce să ne agățăm.
N-a fost un incendiu. A fost o furtună de foc.
Din cer au căzut bombe incendiare.
Au fost lansate mii asupra Londrei.
Era așa un pârjol,
încât, dacă ajungea la Saint Paul, cupola s-ar fi prăbușit pur și simplu.
Culmea furiei naziste a lovit capitala.
Au incendiat totul în City, inclusiv șase biserici.
Avioanele nu se mai opreau.
Sunetul bombardierelor în picaj era asurzitor.
Străzile erau luminate ca ziua de trasoare și se stinseseră toate stelele.
Imagini ca de iad.
Lumea va vedea acest raid care nu a lovit obiective militare,
ci numai lucruri dragi de secole oamenilor.
Celebrele clădiri ale primăriei, Guildhall.
Am început să mă simt bărbat.
Eram acolo să facem ceva de care ținea viața ta
sau viața camaradului tău.
Mă gândeam: „Doamne, să vezi când ajung acasă și îi spun mamei!”
Dacă puteam ține focul sub control,
nu avea să-și facă drum spre catedrala Saint Paul.
Aici Londra.
E foarte liniște.
E aproape cinci dimineața.
Uriașul triunghi de foc care înconjura
cartierul de afaceri al Londrei a fost înăbușit.
Am urmărit incendiile de sus.
N-a fost greu să-mi imaginez cum arăta Londra acum 300 de ani,
când a mistuit-o Marele Incendiu.
De sus, am văzut un bărbat aruncând o bombă incendiară
de pe acoperiș, cu mâna înmănușată.
E un miracol că acele bombe n-au lovit Saint Paul.
Mi-am zis: „Doamne, cineva de sus trebuie să fi spus:
«De ea nu te atingi!»”
Acum s-a dovedit
că această formă de șantaj prin crimă și terorism...
departe de a slăbi spiritul națiunii britanice,
n-a făcut decât să îl înalțe la o tărie mai aprinsă și mai universală
decât s-a mai văzut vreodată!
Cum putem prețui RAF în cuvinte?
Se avântă în luptă în ciuda piedicilor și vin acasă triumfători.
Marea Britanie e gata să respingă mult trâmbițata invazie.
Din 80 de avioane naziste, 25 nu s-au mai întors la bază.
Asta ar putea schimba soarta războiului.
Calitatea bate cantitatea.
COMANDAMENTUL AVIAȚIEI DE VÂNĂTOARE RAF
Nu credeam că vom pierde.
Toată lumea simțea asta.
La baza de operațiuni, cel puțin.
Eram destul de naivi.
Eu și Denis ne planificam nunta,
fiindcă voiam s-o facem în curând.
El voia s-o facem în curând.
Ofițerii spuseseră
că nu le place ca piloții să se logodească pentru că începeau să fie precauți.
Și nu poți fi precaut când ești pilot de vânătoare.
Trebuie să mergi până la capăt
fără să-ți faci griji pentru o femeie de la bază.
A fost un atac masiv dimineața. Eram de serviciu.
Nu-mi amintesc câți germani erau, dar erau mulți.
Țineți linia deschisă!
Se apropie un inamic dinspre sud-est. În Sugar unu cinci, la zero metri.
Zona 243. Hastings, Ashford, Dover.
Da.
Acum trag în noi.
A fost la limită.
- Eu cred că ne-au nimerit. - Da.
Verificați viteza avionului 182.
Verificați atent viteza lui 182.
E un SOS la 207.
Cineva a spus: „Se prăbușește un avion
și nu există parașută.”
Rămâneți pe recepție.
Inamic 8170 eliminat.
Treceți la inamicul 8171. Rămâneți pe recepție...
Știam cine era.
Eram sigură.
Nu mă întrebați cum de știam, dar știam.
Sergentul de zbor a spus: „Edith...”
Iertați-mă.
În fine, a spus:
„Denis e dat dispărut.”
Am spus: „Știu.”
Și cum... Termină!
20 DE ANI
S-a prăbușit în mare.
Nu s-a găsit nimic.
Așa și-a dorit.
Mereu spunea că, dacă e doborât și ucis,
nu vrea să aibă funeralii militare.
Aș fi vrut să fim căsătoriți, asta, da.
Nu mi-ar fi păsat dacă pentru 24 de ore, două zile sau cinci luni.
Regretul ăsta îl am.
BLITZ - ZIUA 245 10 MAI 1941
Sunt doar câțiva dintre cei peste 60.000 de spectatori
care așteaptă finala Preston North End - Arsenal.
Au ieșit echipele, Preston, în șorturi negre.
FINALA CUPEI LIGII, 1941 STADIONUL WEMBLEY, LONDRA
Mulți au fost împotriva acestei finale pe timp de război.
Dar soldații și participanții la efortul de război se bucură
de o schimbare binevenită.
Preston atacă din nou.
Înscriu.
Dar e sortit să se termine la egalitate.
E greu de spus dacă ne permitem o astfel de sărbătoare.
E o Lună ca un dovleac copt pe cerul Marii Britanii.
Au răsunat sirenele.
Vuietul monstruos de motoare umple aerul.
Se prevede un atac aerian masiv asupra Londrei.
Trecem la capitala britanică, cu relatarea lui Edward R. Murrow.
Din când în când se fac auzite cântece gălăgioase
sau câte o voce tânguitoare care cheamă un taxi.
Am vizitat câteva adăposturi antiaeriene. Erau doar pe jumătate pline.
La suprafață, Londra dă multe semne de veselie și curaj.
M-am hotărât că e timpul să mă înrolez. M-au luat ca operatoare pe hartă.
Înainte să plecăm, avem permisie.
Rupert scrie că ar veni la Londra, deși poate fi rechemat oricând.
Aș putea să cunosc pe altcineva, un pilot, ceva.
Dar n-o să-l plac cât îl plac pe Rupert.
Petrecerea se ținea într-un studio mare.
Auzeam bufnituri în depărtare, dar nu le băga nimeni în seamă.
Deodată, a izbucnit un vaier îngrozitor.
Afară părea să se fi dezlănțuit iadul. Eram prea beți ca să ne pese.
A fost o noapte bizară. Lumea nu era speriată.
Un vânzător de ziare avea taraba afară...
BALLARD BERKELEY AGENT VOLUNTAR
Era un bombardament.
Rezultatul finalei cupei!
O prostituată venea dinspre Piccadilly.
Cânta și avea o umbrelă deschisă.
Cânt în ploaie Cânt în ploaie
Nu avem estimări despre numărul victimelor,
dar guvernul a emis un comunicat
în care se spune că numărul victimelor este mare.
Din Europa a venit vestea că Germania a declarat război Rusiei.
Deci Adolf Hitler nu mai are speranțe de a cuceri rapid Marea Britanie.
Azi-noapte nu s-au înregistrat activități aeriene germane. Nici astăzi.
Pare că de mult n-am mai auzit sirenele.
Cinematografele din Leicester Square sunt deschise,
dar se mențin măsuri de siguranță în Londra.
Și, deși brăzdată de cicatrici, Londra își păstrează chipul zâmbitor.
Bombardamentele se diminuaseră.
VOCEA LUI ERIC BRADY
Mama a decis că vrea să venim imediat acasă.
Familia era reîntregită.
A doua zi dimineață, am vrut să ies să caut schije.
Eram încântat că sunt acasă.
Eu și Kitty ne-am dus la școală.
Eu, la clasele mici...
iar ea, la cele mari.
Pentru noi, era o zi de școală oarecare.
Ne-am dus la cantină
și ne mâncam sendvișurile acolo.
Deodată, absolut din senin,
deasupra a izbucnit un vuiet de motoare de avioane.
Profesorii ne strigau să ne ascundem sub masă.
Îmi amintesc cum a năvălit Kitty și a zbughit-o spre mine.
Apoi a căzut bomba.
IMAGINI CU ȘCOALA LUI ERIC
Premoniția mamei se adeverise.
Ni se întâmplase ceva îngrozitor.
Știrea se referă la atacul aerian al unui bombardier german izolat.
Chiar au murit pe loc.
Nimeni n-a avut când să se adăpostească.
Au fost uciși 38 de copii.
Și șase profesori.
ÎNTREBĂRILE DESPRE VICTIME SE PUN LA PRIMĂRIE
M-au scos de sub dărâmături.
Eram foarte grav rănit.
Mama venea la spital să mă vadă,
iar eu o tot întrebam de Kitty.
Kitty intrase în cantină și o zbughise spre mine.
Kitty mă protejase.
Și murise.
Dacă nu era Kitty, aș fi mort.
N-am nicio îndoială.
Ce a ucis-o pe ea m-ar fi ucis pe mine.
N-o să uit asta niciodată.
Am avut mult noroc,
pentru că am avut ocazia să fac atâtea lucruri.
Am cunoscut o fată minunată. M-am însurat. Avem trei copii frumoși.
Când s-a terminat războiul, era altă lume.
Trebuia să tragem împreună. Trebuia să fim uniți.
Sistemul de clasă s-a sfărâmat.
Consideram că merităm altceva.
Viața a devenit mai bună.
Joan Wyndham a intrat în WAAF și s-a despărțit de Rupert.
După 40 de ani, și-a publicat jurnalul și a devenit scriitoare.
Uneori simt ce lucruri importante se petrec în lume,
dar nici atunci nu le pot descrie în cuvinte.
O jumătate de lume vrea s-o distrugă pe cealaltă.
Nimic nu va mai fi la fel.
Dar nu mă simt altfel decât mă simt în timp de pace.
Sunt doar puțin mai fericită.
Edith Heap a fost ofițer de informații pe durata războiului.
S-a căsătorit și avut două fete.
Nu cred că a mai existat atâta hotărâre ca atunci.
Ne apăram viețile, țara,
poporul, pe toată lumea.
Inclusiv civilii. Luptam până la capăt.
Dispariția definitivă a unei dominații nefaste
va deschide calea pentru o solidaritate mai cuprinzătoare
decât ne-am fi putut propune vreodată
dacă n-am fi răzbătut împreună prin foc.
Mărturiile aparțin supraviețuitorilor Blitz-ului.
Ele acoperă perioada 1939-1943 și includ voci de actori.
Relatările s-au editat pentru claritate.
Acest film a utilizat un amalgam de imagini,
de la buletine de știri la reconstituiri oficiale.
Subtitrarea: Liana Oprea