Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Prvi put ste na pregledu prostate?
Prvi put, da.
Zašto to već prije niste učinili?
Ne znam.
Reći ću vam zašto.
Jer mislite da ste još mladi.
S 50 godina više niste mladi?
Talijanski prijatelju, danas počinje vaše zrelo doba života.
To počinje prstom u guzici? Baš lijepo.
I to neće biti posljednji put.
Doktore, nisam spreman.
Mogu li odabrati prst?
Ovo je moj otac.
Otac... Ma, neka ostane na tome.
Sad izgleda ranjivo i uplašeno. Ali nekako je sladak, zar ne?
Prošli mjesec bio je drukčiji. Zanima li vas kakav je bio?
Doktore, stop! Nakratko otiđimo u prošlost.
Želi li tko raditi ovdje?
LUDO HODOČAŠĆE
Ne radim jer da radim
Umorila bih se Pa se nikad ne bih zaljubila
Ne radim jer samo se jedanput živi
I ne isplati se znojiti ujutro
Plešimo!
Obećaj, dušo, Da se nećeš buditi do podneva
Moraš mi obećati, dušo, Da nikad u životu neću raditi
Voli me, voli me, voli me
Plaćaj, plaćaj, plaćaj
To stavite onamo!
- Velika ognjišta idu u vrt. - Dobro jutro.
Požurite se!
Drago mi je. Elizabeth Aldridge, People's Mosaic.
Zalone. Oprostite zbog nereda.
Što rade?
Sljedeći mjesec napunit ću 50 godina pa organiziram malo okupljanje.
Gospodine, potvrđujem 800 gostiju.
- Jeste li vidjeli Tutankamonovu piramidu? - Tutankamonovu?
To je možda za njegove sluge.
Postavimo nešto veliko što će ući u povijest!
Rušimo sve!
- Gdje smo stali? - Htjela sam vam zahvaliti.
Pišem o novim talijanskim, kako ih ono zovete, bogatunima?
Tako nas zovu.
Mnogi su me odbili, ali vi ste ljubazni.
Dobro je pokazivati bogatstvo onima koji ga nemaju.
Da mogu sanjati.
- Sanjajte sa mnom. - Dobro.
- Prikupila sam informacije o vama. - Da? Kakve?
Kažu da ste ekscentrik, egoist.
Ljudi svašta govore, ali ništa ne znaju.
- Živite ovdje, na Sardiniji? - Također.
I u Rimu, Milanu... Posvuda imam kuće.
Vidim da, osim što volite sebe,
još nešto jako volite.
Dotaknuli smo se mojih najintimnijih osjećaja.
Možda mi čak i suza kapne. Budimo realni. Tko ne voli Ferrarije?
- Imam ih šest. Pokazat ću vam. - Ne, mislila sam na vašu kćer.
Tko je postavio te fotografije? Da, to je moja kći.
Kako se zove?
Cristal.
- Crystal. Lijepo. - Cristal. Kao pjenušac.
- Je li ovdje s vama? - Ne. Cristal živi s mamom.
- S Lindom Restelli. - Restelli, da.
Manekenka s kojom ste bili u braku?
Ja sam ostavio nju. Zapišite to. Važno je.
Kako netko ostavi tako lijepu manekenku?
Tako što nabavi novu koja je još bolja. Dođite.
Medena?
Dajem intervju. Ovo je Martina.
- Bok. Drago mi je. - I meni. Smijem li?
- Izvolite. - Sjednite.
Želite li je što pitati? Zna i govoriti, znate?
- Mlada si. Koliko imaš godina? - 25.
- Odakle si, Martina? - Iz Ciudad de Méxica.
Ne kaže iz kojeg točno grada u Meksiku.
Aha. Recite mi nešto. Muškarac ste star 50 godina
i s meksičkom manekenkom ste starom 25 godina.
Nije li vam neugodno?
Nikad nisam mario odakle je netko.
Uzeo bih je i da je iz Bolivije ili Argentine.
Rasistica ste?
Ima dozvolu za boravak, iako uglavnom boravimo u krevetu.
Dobro. Reci mi, oprosti, koliko ste vas dvoje zajedno?
Danas je godina dana.
- Danas? Kako to misliš? - Da. Očekivala sam bar cvijeće.
Baš mi je neugodno. Kako bih se mogao iskupiti?
Zbilja, kako?
Ovo je prava ljubav Čista ljubav
Kao dijamant Kao safir
Kao zlatne poluge Koje držim na sigurnom u Švicarskoj
Ovo je prava ljubav Kojoj nije stalo do novca
Zakuni se, vilo moja Da sa mnom spavaš samo iz ljubavi
Ovdje je zbilja jako lijepo.
Vila jest omanja. Imam veće,
ali ova mi je baš draga.
Odakle sve to bogatstvo?
Nije palo s neba. Zapišite to.
Sve što imam
plod je 60 godina žrtvovanja i napornog rada.
Tek ćete navršiti 50. godinu.
Govorim o svom ocu, ne o sebi.
Bože sačuvaj! Upoznat ću vas.
Moj otac Eugenio. Veliki udarnik.
Radio je svaki dan života.
Čak i onaj dan kad je mama umrla.
Zamislite, skromni tapetar s juga Italije
na sjeveru je otvorio malu tvornicu kauča,
a onda veliku u Brianzi, a tad ju je uvrstio na burzu,
a onda moždani.
Jadnik.
Tata!
Ovdje sam s novinarkom. Amerikanka je.
Pokazujem joj sve svoje bogatstvo. Zadovoljan?
Mu...
Ne razumijemo. Oštećen je centar za govor.
Možda želi reći: „Muza si mi.” Tko zna?
Doktore, hoće li ikad više govoriti?
Teško mu je. Obeshrabren je.
Tata! Život je lijep! Moramo sve to prebroditi, tata!
Ne radim jer da radim
Umorila bih se nikad se ne bih zaljubila
Plešimo!
Naprijed, drugovi! Radnici smo velike partije
Što ćete sada zajedno raditi?
Obići ćemo pet kontinenata
i vratiti se na Sardiniju da slavimo moje dijete!
Meni sve odgovara, ali zašto samo pet kontinenata?
Sve ih obiđimo!
- Sve! - Pa nije da nemamo goriva!
Istina je. Ništa mu ne nedostaje. Ima novac, vile, automobile,
- brodove, lijepe žene. Ima sve. - Zove vas bivša žena.
Linda, dajem intervju! Možeš li me nazvati kas...
Iako mu, zapravo, nešto ipak nedostaje.
- Kad ste je zadnji put vidjeli? - Jučer ujutro.
- Mobitel joj je u ladici. - Jeste li provjerili društvene mreže?
Izbrisala ih je.
Napokon. Propaganda koju prodaju kao demokraciju.
RITMIČKA GIMNASTIKA
- Što se događa? - To da ne možemo naći Cristal.
Pretražili smo cijelu kuću? Ima 500 četvornih metara.
- Tko je ovaj gospodin? - Vlasnik kuće i otac te cure.
Aha. Vi niste otac?
Tarek je moj partner. Živi ovdje sa mnom.
On je otac.
- Takozvani otac. - Da, Star Trek!
Cristal. Prezime?
- Za... - Zalone.
Maloljetna je?
- Da... - Maloljetna je.
Datum rođenja?
Možemo naizmjence. Džentlmen sam.
- Ne želim se miješati. - Ma reci.
- Ti reci. - Hoće li tko reći?
Pokušat ću.
Bila je to godina otvaranja Palma Noira na Ibizi.
Dakle, negdje oko 2007., 2008. godine. Još nije bilo ljeto.
- 15. travnja 2008. - Travanj.
- Pomogao sam mu. Lako je tako. - Kakva je Cristal?
Žrtva otuđenog, kompetitivnog društva
koje pojedince osuđuje na samoću.
Shvaćate zašto je pobjegla? Zamislite da to slušate svaki dan.
Imate li novije fotografije Cristal?
- Naravno, dođite. - Imamo li?
- Oprostite? - Da?
Vaša bivša žena je Linda Restelli? Manekenka?
- Prepoznali ste je iako je propala? - Pogledaj.
- Gle. - Jako se promijenila.
„Dosta mode. Bavim se istraživačkim kazalištem.”
Prije bih rekao da traži kazalište.
Nitko je ne želi. Grozna je. Ne gledajte to.
Što on radi?
Nemam pojma! Pisac je, redatelj...
- Ekscentričan tip. - Jako ekscentričan.
Jedini je Palestinac koji je okupirao Pojas Case.
Moje case. Ove kuće.
Dobro. Počet ćemo je tražiti.
Mislim da pretjerujete. Bez brige, vratit će se večeras.
Ne pretjerujemo.
- Znaš što je Corina učinila? - Tko?
Cristalina najbolja prijateljica. Skočila je s balkona. Znao si to?
Ona bucmasta?
Ajme! Zašto?
- Ti si kriv. - Ja?
Ljudi kao ti, koji kažu „bucmasta”,
koji se služe dijalektikom stigmatizacije i prijezirne arogancije.
- Srećom, Corina je preživjela. - Jer je bucka. Odskočila je.
Zar ne? Pukla bi da je bila mršava.
Čuli ste se s Corinom? Zna li ona što?
Ne javlja se.
Ovako ćemo.
- Odore je mogu uplašiti. - Otići ću do Corine.
Ne. Ja ću. Ja sam otac.
- Znaš gdje Corina živi? - Idemo zajedno.
Pokret.
- Može li ovo ostati među nama? - Da.
Zbog posla ne bih htjela da se zna...
Da je glumica. Moja kći ne bi se vratila.
Hoćemo li?
Dva sata. Kvragu!
Budi blag s Corinom.
Ide na terapiju zbog poremećaja hranjenja. Evo je.
Corina!
Zdravo.
Možeš li sići?
Ali stubama, Corina!
S njom moraš biti precizan.
- Pusti mene da govorim. - Dobro, ali budi precizan.
Samo jednostavne riječi.
- Obećavam. - Dobro.
- Zdravo. - Zdravo.
I? Ništa?
- Ne zna ništa. - Ne zna ništa o mojoj kćeri?
Znaš li ti što o Cristal? O njezinom životu, slabostima?
Ne. Poznaješ samo taumaturšku moć novca.
- O roditeljstvu ne znaš ništa. - Ne znam što znači „taumaturška”.
- To si joj rekao? Uzrujala se. - Nećeš je naći.
- Naći ću je sam. - O, da? Neću je naći?
Hej, Star Trek! Naći ću je, Star Trek!
- Odjebi! - Ne znaš ti što ovaj dramaturg može!
Sinoć sam joj dao lažnu osobnu i novi mobitel.
- Bravo. - Tko je bio onaj u Ferrariju?
Cristalin otac. Mulac.
Pazite, evo mulca.
- Bože. - Bok, Corina.
Corina?
- Možemo li razgovarati? - Što je?
Možda nasamo?
Dobra večer, gospodine Zalone. Izvolite.
Dođi, Corina.
Nikad nisi bila u ovom finom restoranu?
Bila sam u svima, ali ovaj mi je promaknuo.
Šteta. Jer...
Martin Ruggeri, glavni kuhar, izvanredan je.
Sjajno interpretira rimsku kuhinju.
Vrlo je sofisticiran. Gle.
Mus od svinjetine, gricia sa sedam vrsta papra,
i guanciale iz Amatricea.
Već se poznajemo.
A za vas, gospođice...
Alga kombu na podlozi od humusa s korzikanskim borovcem.
Za tebe sam odabrao nešto lakše.
- Želite li kušati griciju? - Ne.
Ova mlada dama drži se stroge dijete.
Zar ne, Corina?
Što hoćeš? Ne znam gdje je Cristal.
Samo želim upoznati kćerinu najbolju prijateljicu.
Mi roditelji često smo tako zaokupljeni poslom...
Ma dajte! Kurca ne radite po cijeli dan!
Aha, moja kći govorila ti je o meni. To me jako veseli.
Otkud si ti?
Iz Moldavije.
Moldavija?
U toj si zemlji sigurno znala što je glad.
I ovdje, budalo.
Ne, slušaj...
Martinov Château-du-Pape coda alla vaccinara
nema premca.
Čuj, Corina, jesi li možda zaboravila da ti je Cristal rekla...
Ne, kvragu, ništa mi nije rekla!
Mir. Zašto vičeš? Zašto si nervozna?
Jer sam gladna, jebote!
Oprostite.
Onda jedi repu.
Znaš, Corina, jako mi je drago zbog Cristal
jer vidim da se može pouzdati u odanu prijateljicu.
Svatko drugi rekao bi mi gdje je.
- Saint-Jean-Pied-de-Port. - Gdje?
Saint-Jean-Pied-de-Port.
U Francuskoj sam, Saint-Jean-Pied-de-Port.
Ovdje počinje Put svetog Jakova.
PUT
HODOČASNIČKI HOTEL
U ovom uredu dobit ću hodočasničku putovnicu.
Uđite, molim vas.
Uđite.
Talijanka?
Da, Talijanka.
Osobna.
- Punoljetna si? - Da.
Izgledaš mlađe.
Često mi to govore.
Annette?
Problem?
Ima 18 godina.
Sretnice.
U ovo ćeš dobiti pečat u svim gradovima tijekom hodočašća.
- Sretno hodočašće. - Hvala.
Dobro jutro.
Dobro, idemo.
Ovi znakovi sa školjkom i križem
postavljeni su duž Puta i putokazi su za Santiago.
Prva je etapa najteža.
Duga je 25 kilometara
i morat ću se popeti 1500 metara uz Pireneje do Španjolske.
Počinje ispod ovog luka.
A ovo je moj prvi korak...
CORINA
Zoveš me baš kad se spremam zakoračiti na Put.
Cri, tvoj je otac jučer došao.
Ništa mu nisi rekla?
Corina, kujo!
Cristal!
Glupi, arogantni čovjek. Nepismeni magarac.
- Naći ću ja Cristal. - Tarek!
- Checco je našao Cristal. Da! - Stvarno?
Je li rekao gdje?
Ne, rekao je da je ti možeš sam naći.
Cristal se odmah mora vratiti! Ne smije biti s njim.
To bi bilo grozno za nju!
O, Gospodine, nebeski Oče.
Neka anđeli paze na Tvoje sluge.
Kvragu! Što te spopalo, Cristal?
Ne možeš tek tako nestati.
Što radiš ovdje, među ovim loše odjevenim ljudima?
Ha?
Tko su oni?
Ne odgovara.
Oprostite, tko ste vi?
Hodočasnici smo, primamo blagoslov.
Slušaj, Cristal,
moramo se vratiti večeras jer tvoj otac
sutra ujutro točno u 6 sati mora biti u svom brodu.
- Ne želim se vratiti kući. - Ne?
Onda to znači da nećeš dobiti ovaj mali dar.
Poklon od 8000 eura od tvog tate.
Ne treba mi. Imam ruksak.
Ima ruksak...
Ima ruksak. Možete li vjerovati kakva je danas mladež?
Ništa ne cijene, zar ne?
Morao sam gnjaviti jednog ministra da bih ovo dobio još danas.
Što kažeš na ovo?
Vani je Ferrari Portofino. Jako mi je drag.
Tvoj je, dobro? Kada dobiješ vozačku, bit će tvoj.
Ne želim auto. Želim hodati.
A kamo želiš hodati?
Sve do katedrale u Santiagu.
Dobro, hajdemo u tu katedralu, ali večeras idemo kući, Cristal.
Oprostite, ali nećete se vratiti večeras.
- Zašto? - Jer je 800 km odavde.
Koliko?
- Možete za mjesec dana. - Ne. Oprostite, velečasni Depardieu...
Oprostite, ali ovo nisu hodočasnici. Vi ste svi mentalno bolesni.
Moja kći...
Cristal? Otišla je? Cristal?
Onda, Cristal, što ćemo? Hoćeš li ući?
Hodamo već tri sata.
Ruke me bole, Cristal. Zar ti nije žao oca?
Jako si bezobrazna. Žao mi je, ali jesi.
Makni se!
Gle ovog lika! Što radiš na ovom Putu u Ferrariju?
Ovako je lakše i puno ljepše.
Cristal!
Vidi što me danas snašlo!
Ovo je Djevica iz Biakorrija. Zaštitnica pastira i hodočasnika.
Pratila je uboge do Puta.
A bogataše kakav sam ja poslala je kući.
„Što ćete vi s ubogima? Sve imate.”
Što, lažem?
Zar da lažemo Djevici Mariji? Zna koliki su mi prihodi!
Ona je s Poreznom, znaš?
Cristal, uđi u auto.
O, Djevice iz Biakorrija, baš si tvrdoglava! Na koga si? Ha?
SANTIAGO DE COMPOSTELA 790
Nadala sam se da ga neću vidjeti kad se okrenem.
Ali kao da je bio zalijepljen za mene.
U Španjolskoj smo, Cristal. Zamisli!
A još nismo jeli!
Vidi, riblji restoran!
Oprostite, je li taj dobar restoran od riba?
Nije dobar riblji restoran.
Meso je bolje?
Imaju dobre obreske, Cristal! Hajdemo na obreske!
Cristal, hoćeš li mi reći kamo sad idemo?
Oprostite, kamo idete?
- U hostel. - Molim?
- Mjesto za spavanje. - Kvragu, Cristal.
Ljudi poput nas idu u hotel s pet zvjezdica!
Za Boga miloga.
Evo.
Ovo više nećeš vidjeti.
Sutra je festival sv. Fermína i sve je puno.
Ali učinit ću iznimku.
Možemo vas smjestiti u sobu Ernesta Hemingwaya.
Moram spavati s tim tipom?
Bez brige, g. Hemingway neće se vratiti večeras.
Neću mu dati da uđe.
- Doviđenja. - Laku noć.
MARTINA BOLJA POLOVICA
Medena.
Morali smo pristati na Azurnoj obali.
Imali smo strašnu tragediju.
Kakvu?
Pokvario se ledomat.
- O, ne! - Checco! Mlaki kokteli? Daj!
Mit je srušen.
Prihvatite moje ponizne isprike.
Sutra šaljem nekog da to popravi.
Kad se vraćaš?
Poznajem kćer. Sutra će joj ovo dodijati pa ćemo se vratiti.
Molim te, požuri se. Nedostaješ mi. Zdravo.
Kakav dan!
Prvi put u Pamploni, señor?
Da, prvi put. Ovdje sam zbog kćeri.
Odlučila se za Put sv. Jakova.
I moja kćer to želi, ali ne može.
- Zašto? - Maloljetna je.
Rekao sam joj da to može dogodine, kad postane punoljetna.
Vaš Cristal, señor.
Señor?
DATUM ROĐENJA 15. TRAVNJA 2007.
Što se događa?
Vidjet će ona što se događa.
I? Što je ovo?
Sad krivotvoriš osobne?
Misliš da sam senilan i da ne znam kad si rođena?
Ništa ne znaš o meni. Ne gnjavi me.
- Ne razgovaraj tako s ocem. - Ti?
Ti si mi otac?
Pročitaj ime na kreditnoj kartici pa ćeš vidjeti na koga je.
Ako odmah ne prestaneš, smanjit ću ti dnevni limit na samo 500 eura.
- Ne. To je previše. - Ne, gospođo. Katkad je to nužno.
Inače nikad neće shvatiti. Ovo hodočašće je običan hir.
Samo jedan u nizu hirova od kojega ćeš odustati, Cristal.
Kao i umjetničko klizanje, jedrenje, jahanje...
Bar nešto pokušavam! Ti u životu kurcem nisi mrdnuo!
Istina. To je istina.
Ali bar sam bio dosljedan tome.
Nikad se nisam poljuljao. Čak i kad bih nešto htio učiniti.
- Rekao bih: „Ne kolebaj se.” - Ne želim tvoju karticu!
Podmitio si Corinu. Mene nećeš!
Koga si ti podmitila za ovu osobnu koja je lažna kao i ti?
Ti si lažan!
Ne, ja sam pravi.
Gospodo, točno sam ono što vidite.
Mulac!
Pa on nosi periku!
To nije perika. To je umetak, neznalice!
Cristal!
Tvom ocu nikad se nitko nije usudio reći da je mulac!
Mulac!
Ljudi, dobili smo mulca festivala,
a, budući da je Talijan,
dodijelili smo mu titulu „mulac sv. Fermína”.
Pogledajmo čime je zaslužio da ga okrune mulcem.
Bože!
Zašto ste se baš ovdje parkirali?
U Italiji se uvijek tako parkiram.
U Rimu može naići na mačke, pse, čak i divlje svinje, ali nikad na bikove.
Dobro, hoćemo li okruniti mulca sv. Fermína?
- Da! - Koliko je stajao taj Ferrari?
Nemojmo o tome. Srećom, imam ih još pet.
Zamislite, moj je otac rekao: „Šest je previše. Previše!”
A vidi sad!
- Bili ste vrlo promišljeni. - Uvijek.
Po cijelom su svijetu
Lijepa pjesma.
Zabava kakve nigdje nema
- Dobro jutro. - Dobro jutro.
Vaš umetak.
Ne, sutra ujutro idem svom trihologu u MIlano.
- Izradit će mi svjetliju. - Vratit ćete se kući?
Mislite da bih trebao ostati sa svojom demonskom kćeri?
Trebali biste.
Cristal traži svog oca.
Ne, njezin je otac tražio nju i sad bi mu bilo draže da je nije našao.
Nemojte otići.
- Zašto ne biste hodali s njom? - Ja da hodam s njom?
Ma tko radi takve gluposti?
Ja sam prošao Put.
I ja sam.
Prošli tjedan sam se vratio. Fantastično je.
- I on je išao. - Stvarno?
Vratio se prošli tjedan.
Da, ali kad je krenuo? Sigurno 1982. godine.
Pa... Što ćete učiniti?
Nemam ni propisnu odjeću.
Sve su mi uništili.
Za hodočašće trebate samo nužne stvari.
Ja sam Alma.
Idemo?
Sigurno si kupio sve što trebaš?
Rekla si samo nužne stvari.
Ako nam još što zatreba, strastveni sam kupac.
Ne.
Pravilo je da ono što nosiš ne smije težiti više od 15 % tvoje težine.
- Da? - Dakle,
moraš nešto od toga ostaviti ili naglo nabaciti kile.
Nikad. Previše pazim na tijelo.
S manekenkom sam. Zamisli.
Koliko ima godina?
Pravilo je da moje žene ne smiju biti starije od 50 % mojih godina.
Onda sam izvan konkurencije. Imam 40 godina.
Nadam se da već imaš muškarca.
Recimo da sam na hodočašću zbog njega.
Na Alto del Perdónu sam. Iza mene su kipovi hodočasnika.
Pogledajte kako su krasni.
Pogledajte tu ljepotu.
- Pogledajte... - Iznenađenje!
Ma kvragu! Pa odlazi više! Gubi mi se s očiju!
Ponaša se kao da sam idiot.
Kažem ti, Alma, ona me prezire.
Ne prezire te.
Mrzi te.
Je li? Ma znaš što? Idem ja. Neka se tvoja majka nosi s tobom!
Razmaženo derište!
- Checco, kamo ćeš? - Ne.
- Što da radim s njom? - Moraš biti strpljiv.
Put je dug.
Svašta se može dogoditi. Iznenadio bi se.
Dobro, idem se odmoriti.
Idemo, Alma?
Gdje su ti stvari?
Dođi.
Ovo je Puente de la Reina.
Most koji je kraljica Munia izgradila za hodočasnike.
Kleknu pred njim i prijeđu ga bosonogi u njezinu čast.
Kao ja...
I kao svi ostali hodočasnici.
Ne svi.
Netko pun sebe uvijek misli da je Bog!
- Izuj se. - Evo, izuvam se. Kao svi.
Ograničeno izdanje, vrijedno 3800 somova. Ovome bi se kraljica trebala nakloniti.
- To nije obična cipela. - Hodaj.
Cristal, izuo sam ih!
Cristal! Cri... ste Bože! Vrag odnio tu kuju od kraljice!
- Hodaj. - Droljo!
Gdje smo sad?
Ovdje smo.
Ništa. Ne javlja se.
Tko?
Dr. Limberti, šef plastične kirurgije u bolnici San Raffaele.
Zbog žulja?
Stalo mi je.
Probušit ću ti ga.
Ali to će ostaviti trag. Kako ću onda na svoj brod?
Takve mane u našim krugovima...
- Bez brige. - ...ne toleriraju.
Dobra večer, braćo. Dobro došli.
Hvala.
Hvala, brate. Bog te blagoslovio.
Hvala najljepša.
Cristal, ja ću platiti. Cristal. Ja sam joj tata. Što...?
- Ha? - Imate li čitač kartica?
Nemam.
IBAN? Prebacit ću...
Uđite!
- Arogantni ste. - Uđi.
Ljudi čekaju.
- Izvolite. Hvala. - Hvala.
Checco, dođi.
- Dođi. - Tu bih trebao spavati? Ja?
Čuj me, znam da si odsjedao u najboljim svjetskim hotelima.
U najekskluzivnijima.
Da, ali sad si ovdje sa svojom kćeri.
Pokaži joj koliko si sretan što si ovdje s njom. Dobro?
Pokušat ću.
Bože, kako je ovdje lijepo!
Nevjerojatno. Divno.
Gle kako su iskoristili drvo.
- Prekrasno. - Sa željezom. Vrlo elegantno.
Kao da smo u filmu.
- Da? U kojem? - Schindlerova lista.
Što je ovdje? Tuševi.
Mladiću, pusti vodu.
Gle, ne izlazi plin!
Ovo je baš lijepo.
Stvarno, Cristal.
Zbilja.
Ovo je rap blagoslova
Bog blagoslovio našu hranu
Ispružite ruke
- Savinite laktove - Savinite laktove
I ovako sve blagoslovimo
Bravo. Vrlo inovativno, Cristal. Vrlo inovativno. Rap. Krasno.
A sad izdvojimo trenutak za sve one ljude
koji ne mogu jesti ovu hranu.
Što je rekao?
Pomisli na one koji ovo ne mogu jesti.
A oni koji ovo moraju jesti? Tko misli na njih?
Dobar tek.
Hvala.
Tko je kuhar? Glavni kuhar?
- Tko? - Hiroshi.
Ti si? Japanac? Ti si?
Onda pljesak za Hiroshija!
Bravo.
Moj specijalitet.
Čuj, jesu li u Japanu izmislili karate nakon što su kušali tvoju hranu?
Žao mi je, Hiroshi, ali...
Nikad više to nemoj kuhati.
Koji je kurac stavio u taj umak?
Ovo se ni kiselinom ne može skinuti.
Dušo.
Dušo? Nitko nije došao popraviti ledomat.
Imamo još jedan problem.
Što se još dogodilo? Ne ljuti me.
Checco, htjeli smo samo inćune na kruhu s maslacem.
- Imamo to. - Ali nisu iz Kantabrijskog mora.
Tko ih je pustio na moju jahtu?
Ovo je zbilja neudobno. Sve su cure otišle.
Slušaj, Martina.
Nas dvoje opet ćemo se popeti na vrh.
Volim te.
Ne mogu ovo, ljudi.
Ne mogu. Trudio sam se, ali...
I lonce?
Znaš, Cristal, tata je oduvijek volio prati suđe.
Znam da mi ne vjeruješ, ali istina je.
Zdravo, ja sam Alma.
Mnogi na ovo hodočašće polaze da bi pronašli sebe.
Ja sam pošla kako bih smogla hrabrost da izgubim sebe.
Ja sam Gianni i slabovidan sam.
Zamolio sam prijatelja Riccarda da me prati na hodočašću.
Ali bio je oženjen pa nikad nije imao vremena.
Srećom, poslije se razveo.
- Sad ja pratim njega. - Što radite?
To je obred svijeće. Svaki hodočasnik priča svoju priču.
Pozdrav svima.
Ja sam Leo. Ovdje sam jer sam osjetio potrebu
da pođem duhovnim putem.
Da otkrijem svjetlo koje imam u sebi.
Tiho.
Ja sam Cristal. Ništa mi ne nedostaje.
- Istina. - Imam sve što treba. I više od toga.
Istina je. Moja je kći. Moja kći. Sve je to živa istina.
- Ali to više nije dovoljno. - Što?
Mogla mi je reći. Podigao bih joj limit. Baš je šašava.
Pošla sam na ovo hodočašće
da bih našla nešto autentično što mi u životu nedostaje.
To nije istina. Darujem joj samo autentičnu robu.
Zbog tog nedostatka autentičnosti osjećam tjeskobu i patnju
koje sad želim nadvladati.
Oprostite, kasno je. Zdravo, ja sam Checco.
Cristal to možda ne želi reći iz skromnosti, ali kći mi je.
Znaš, Cristal, nikad ti nisam rekao
da je i tvoj tata prošao mračnu fazu.
Dogodilo se to kad mi je bilo 25 godina.
Otišao sam u New York da bih kupio Nautilus 57-11.
Kao što sigurno znate, to je Patek Philippe
i nijedna zbirka satova ne može biti bez njega.
Ali kad sam stigao na Manhattan,
doznao sam da je ta draguljarnica potpuno uništena u požaru.
Zbogom, snovi.
Bio je to strašan udarac.
Ali toga dana naučio sam da se ne treba zamarati svime,
Cristal.
Nikad neću zaboraviti taj dan. 11. rujna 2001. godine.
Da, ima mračnih trenutaka,
ali poslije uvijek dođe svjetlo, vjeruj.
Mrzila sam ga iz dubine duše i htjela da zauvijek nestane.
Ali bio je nekoliko kreveta dalje.
Hej.
Vidi gdje sam završio.
Ne. Samo ne pas. Daj!
Smeta vam ako spava ovdje? Ako smeta, ja ću umjesto njega.
Ne, draži mi je pas. Volim pse.
- Kvragu... - Checco?
Hej.
Ja sam Leo. Sjećaš me se?
Duhovni put.
Zapravo sam na hodočašću da bih upoznao fine cure.
U najboljim godinama, ha? Zna li njezina mama?
Da.
Olgi je nešto palo pod tvoj krevet.
Možeš li joj to dodati?
Kvragu!
Jebi se ti, tvoja starica i njezin zubni protetičar.
Sve je u redu. Tata uživa.
Sjajno.
Bok.
Cristal, jesi li vidjela Checca?
Nisam i nadam se da više nikad neću. Želim hodati sama.
Dobro.
Sretno hodočašće!
Što... Hej!
Hej! Probudite se!
Probudite se. Dođite.
Bože, Juane... Tiše s tim zvonima.
Zvonima?
- Malo poštovanja. - Svi su otišli.
- Inače ćete hodati po suncu. - Može kava?
Kava? Možda i kroasan? Ma dajte, idite!
Polako.
Kasnite.
- Gdje ću se presvući? - Otkud da ja znam?
- Neka slobodna kripta? - Kripta? Nadam se da se šalite.
Što uistinu konzumiramo u kafiću? Konzumiramo sami sebe.
Sustav nam daje slobodno vrijeme da nas zaključa, poslušne u svom ropstvu.
Ali moramo se osloboditi svega toga.
Smireno. Vrlo smireno.
- Tarek. - Oprostite.
- Što kaže? Kad se Cristal vraća? - Ne javlja se. Nekoliko sam puta zvala.
Možda je za Cristal dobro
da malo bude s ocem.
Ma što to govoriš? S njim se samo može izgubiti.
Ima li koga?
Oh! Ljudsko biće!
Ide li se ovuda do Puta svetog Jakova?
Kojim Putem hodate?
Francuskim? Engleskim? Portugalskim?
Ovako hodam.
Tako hodaju mulci.
Kamo je nestao? Tražim svoju kći.
Cristal!
Tako se ponašaš prema ocu?
Upomoć!
Upomoć...
Cristal!
Što se dogodilo, Cristal?
Kvragu.
Što... Što se dogodilo?
Pala sam. Gležanj!
Polako! Boli!
Što glumiš? Indianu Jonesa?
Cura si iz višeg sloja. Prihvati to. Takvu sam te stvorio.
Ne ideš u šumu. Ideš u noćni klub na piće.
Pogledaj ovo.
To se ne događa u disku, Cristal.
- Proći će. Smiri se. - Stani!
- Rekla sam da staneš! - Smiri se. Sjedni.
Vidjet ćemo hoće li tko doći.
Ništa, tako to ide.
Ne mogu vjerovati.
Vidiš? Tata izvozi namještaj i sad imamo koristi od toga.
Hej! Ja sam vlasnik, Zalone!
Ne, ne sanjaš, mali. Ja sam vlasnik. To sam ja, Zalone.
Vlasnik!
KAUČI ZALONE
Stani, gade! Naređujem ti da staneš!
Vidjet će čim se vratim u sjedište u Bresciji.
Sjedište je u Monzi!
- U Monzi? - Nikad nisi bio ondje. Sranje!
Čekaj.
Oprostite.
Stanite.
Hitno je.
Mjesta! Maknite se! Hitan slučaj!
Prolaz za Santiaga Bernabéua! Prolaz! Imam hitan slučaj!
Mjesta!
- Checco? - Alma!
- Checco! - Alma. Stani.
- Pala je! Slomila je gležanj. - Što?
- Idem s vama. - Kako se ovo otvara? Uđi.
Kako si?
Prestati buljiti!
Da, reći ću joj.
Cristal, nije slomljen, ali jako si ga istegnula.
Moraš mirovati.
- Koliko? - Petnaest dana.
- Petnaest dana? - Da.
Neće moći hodati.
Neće.
Baš kad sam počeo uživati u hodočašću.
Ne seri!
Zbilja sam uživao. Ali sad je to gotovo.
Organizirat ću putovanje kući.
Hej.
Hej, sve je u redu.
Zašto?
Da, gospodin Zalone je.
- Extra Gold kartica 1489. - Da, izvolite.
Morate hitno poslati helikopter.
Naravno.
Još bolje, mali avion s medicinskim osobljem.
Kamo, g. Zalone?
Dobro pitanje.
U Španjolskoj sam. Poslat ću vam lokaciju.
Što se događa?
Cristal sad ne može stati. Shvaćaš?
Liječnik je rekao da ne smije hodati. Što ja tu mogu?
Znaš za što je otac sposoban ako je voljan?
Za čuda, Checco.
Čuda.
Dobro jutro, gospođo.
I vi idete u Santiago u potrazi za čudom?
Kćer sam odveo u Međugorje.
I u Lourdes. Zar ne?
U Fátimu. Sve je to prijevara, gospođo.
Vidjet ćemo hoće li Santiago...
Mislim, muškarac je. Trebao bi biti pouzdaniji.
Sretno!
- Doviđenja. - Koji idiot!
Nije do mudraca koji pokazuje put
Ni do tetina brata Koji drži se za skut
Nije ni do toga Što curu spasi junak fini
Ni toga što sam bio u Cortini
Ni do slike koju imaš na stolu
Ni do kućnog ljubimca kojeg voliš A onda je rastanak na pomolu
Nije ni do toga tko je kome sličan
POMOZITE, MOLIM VAS
Niti toga tko je čemu vičan
Što će se dogoditi, što se krije iznutra?
Što nam je u genima Što vidjet ćemo sutra?
Koji je razlog zbog kojeg smo ovdje A da ne znamo put
Što god da se dogodi, ne budi ljut
Sretno hodočašće
HODOČASNIČKA BOLNICA
Hvala.
Vi nemate putovnicu?
Trenutak.
Pogledaj.
Da nastavim?
Ovo ti treba.
Aha, to! Kupit ću. Koliko?
Žalim, imamo još dva kreveta.
Imaju još samo dva kreveta.
Gdje ćeš ti večeras spavati, Alma?
Te noći dogodilo se ono čemu sam se dugo nadala.
Napokon je morao iskusiti poniznost.
- Muž vam je mrtav? - Da, jadnik.
- Ja sam slobodan. - Baš lijepo.
- Ne mogu je zaboraviti. - Osvrni se oko sebe.
Zašto? Nema ničeg.
Što se događa? Što je?
Što je bilo?
Ne mogu više. Želim se vratiti kući.
Jesi li ti luda?
- Ne! - Jesi li čula?
Sad kad smo već ovdje?
Ovo je Santiago!
Tek smo na pola Puta!
- Da, možda nisam bila jasna. - Shvaćam.
- Koliko do Santiaga? - Još 400 kilometara.
Nauči talijanski da ne zbunjuješ ljude.
- Dobro. Idemo. - Ne, dosta je. Vraćam se.
- Idem kući. Ne mogu. - Ne ideš nikamo. Ljudi!
- Želi ići kući! - Ne, Cristal, hajde!
Hajde, Cristal!
Idemo!
Cristal!
- Ne, želim se vratiti. Pusti me! - Ne odustaješ na pola puta!
- Spusti me! Pusti me! - Ništa ne radiš napola!
- Ne možeš! - Pusti me!
- Spusti me! Spusti me! - Cristal!
Uhićena si. Vodim te na policiju.
Jeste li pokušali nagovoriti bivšeg muža da Cristal vrati kući?
Tjednima pokušavam, ali ne sluša me.
Morate ga prijaviti za otmicu djeteta da bismo intervenirali.
Zato smo došli. Je li tako, Linda?
Da.
Dođite.
- Anno Domini 2025. - Domino?
Domini! Jeste li vi kršćani?
- Da. - Dakle, Anno Domini 2025.
infra scripto Linda Restelli... Dolje potpisana.
Aha, potpisana.
- Urudžbiram... - Što?
Podnosim prijavu.
Prijavu.
Nauštrb g. Zalonea.
Protiv!
Možete li vi to napisati?
Evo me opet na putu.
A on mi je dao snage da nastavim hodočašće.
- Zdravo. - Dobro došli.
Dobro došli.
Hej! Lijepo je ovdje!
Sretno!
Hvala, draga.
Checco, skupljamo novac za večeru.
Želiš ići u kupnju s ocem Tobíasom?
- Da, idem s tobom. - Da?
Kupujemo od mog prijatelja zemljoradnika.
Kaže da idete do zemljoradnika.
Čekaj, kupujemo hranu, ali tko će je skuhati?
- Tko danas kuha? - On.
Ne!
Mogu se ja pobrinuti za to?
Želim slaviti svoju kćer,
koja je postala invalid, ali se vratila na hodočašće.
Hodočasnici, večeras ja organiziram večeru!
Dobro.
Čekat ću dolje.
- Dobro. - Hvala, Checco.
- Što je? - Ne priređuj mi zabavu.
- Zašto? - Jer te poznajem.
Moraš se praviti važan.
Ovdje smo da bismo jeli jednostavnu hranu,
kupljenju zajedničkim novcem. Jasno?
Cristal, tvoj se tata jako promijenio na hodočašću.
Puno sam toga shvatio. Puno toga.
Iskreno, još imam predrasude prema njemu.
Ali hodočašće ga vjerojatno zbilja mijenja.
A ja mu uistinu želim iskreno vjerovati.
A i otac Tobías je s njim.
Sigurno će ga izvući na pravi put.
Idemo, zemljoradniče.
Checco!
Kako ćemo sve ovo platiti?
Providnošću.
- Ne. - Evo, kušaj.
Kušaj.
Kušaj. A?
- Dvije. - Dvjesto grama?
- Da. - Dva cijela pršuta. Dva Pata Negra.
Sjajan ukus. Vrlo kvalitetno francusko vino.
Da. Ulij ga u ovo.
- U to? - Da.
Otvori i istoči.
Da. I... u ovo.
Checco, kaže da ne može, nemoguće je.
- Zašto? - Moje dostojanstvo nema cijenu.
Tri Michelinove zvjezdice. Ne mogu.
Ljudi!
Nazdravimo mojoj kćeri zemljoradničkim vinom!
Da!
Za Cristal!
Cristal!
Checco, ovo nije vino zemljoradnika. Ne vidim, ali u vino se razumijem.
Večeras samo šuti.
A sad pljesak za Miguela, zemljoradnika koji je ovo pripravio!
Miguel!
Hej, Alma.
- Sad je bolje s Cristal, ha? - Puno je bolje.
Recimo da sam je ovih tjedana puno bolje upoznao.
Bravo, Checco.
Otac koji zna čitati srce svoje kćeri.
Zapravo sam pročitao njezin dnevnik.
- Ne, Checco. Ne smiješ to. - Znam, ali nije na društvenim mrežama.
- Kako ću znati što radi? - Ne iz njezinog tajnog dnevnika.
Zabrinut sam zbog nekih detalja.
Nekoliko se puta razočarala u ljubav.
Sad odbacuje sve materijalno
i samo se želi posvetiti duhovnosti i molitvi.
To je napisala.
Ne želi valjda biti redovnica?
To bi bio velik problem.
Ne, Alma. To bi bila katastrofa.
Imam jednu kćer, a ona postane redovnica?
Prisegne na siromaštvo i sve da onom Lavu?
On samo dođe i sve uzme?
Ne ide to tako.
Tiho. Evo je.
- Idem van s Albertom. - S Albertom?
Da.
- Je li to problem? - Nije. Zašto bi bio? Idi.
Idi.
- Zdravo. - Zdravo.
Alberto?
Možeš li doći na trenutak?
- Izlaziš s mojom kćeri i... - Zaustavit ću vas.
Znam što ćete reći. Bez brige.
Cristal mi je rekla da je maloljetna i...
Neću joj se upucavati.
Onda ne idi s njom. Moraš se upucavati.
- Zar je ružna? - Nije. Naprotiv.
Onda moraš.
Zgodan si, Talijan si, simpatičan si.
Budi duhovit, pogledaj je u oči,
a onda budi poetičan.
I tu stani. Ne dalje od toga. Dijete je.
Prvi je spoj.
- Obećavaš, Alberto? - Da.
Nešto ću ti dati.
- Uzmi ovo. Ne, ovo... - Što? Ne mogu.
Ovo podiže šarm 50, 60 %. Nema limit. Hajde, uzmi.
Uzmi.
- Idi. Alberto? - Da?
Da.
Budimo pozitivni, Alma. Mali izgleda dobro za nju.
Oho, večeras imamo i koncert.
Simfoniju.
Ide... Čujte ovo...
A sad... Eto. Dosad sam već sve to upoznao.
Checco, ovo je noć strasti.
Pozdravite Mirovinski fond. Laku noć.
Ovaj hoda i ševi.
Odjel apneje. Baš pomisliš da su mrtvi...
Eto.
Ovo je sektor džeza. Oni hrču svojim ritmom.
- Hej, Alma. Još si budna? Zašto? - Da.
Razmišljala sam...
O svom muškarcu, zar ne?
Da.
Želi da mu se potpuno posvetim.
Klasični je patološki narcis kakve moraš izbjegavati.
Ne, Checco. Možda ne razumiješ.
- Moj muškarac... - Sve mi je jasno.
To je toksična ljubav. Riješi ga se.
Hej, Alberto.
Čekao sam te. Onda? Reci.
Kako je bilo?
Bez previše anatomskih detalja.
Ništa. Izašli smo i vratili se.
- Ništa? - Ništa.
Alberto, jesi li ti Talijan?
- Gdje mi je kći? - Cristal je dolje.
Zašto nije došla gore?
Idem ja.
Kako to misliš? Ovaj je lud.
- Kamo ćeš? - Idem vidjeti kako je Cristal.
Checco.
Hej.
Checco?
Checco!
Poslije se vraćaš u Englesku?
Da, ali možeš me doći posjetiti.
- Hej! - Što se dogodilo?
Jesi li dobro?
Na trenutak sam se izgubio zbog ovog s mojom kćeri,
što, iskreno, Alma, ja...
- U tim su godinama sumnje normalne. - Misliš?
- Ti ih nisi imao? - Bože sačuvaj!
Pa, tvoja kći ih ima.
Ne nabijaj joj krivnju zbog toga.
Evo, došli smo do Željeznog križa.
Uzmi ovaj kamen.
Čemu služi?
Stavi ga pod križ i moli za milost.
Mogu li moliti za to da moja kći nađe princa?
Kamen nije dovoljan za to, ha?
Moraš žrtvovati nešto dragocjeno.
Da razmislim.
Zbogom, dušo.
- Evo. - Dobro.
Ne mogu vjerovati. Pogledaj ih.
Pogledaj ih.
Ne. Žao mi je.
U zamjenu za kolekcionarski primjerak dobijem jeftini kineski?
Jebeš to!
- Ne! - Nije pošteno!
- Ostavi to. - Nije pošteno!
- Hoću zapadnjaka! - Idemo.
- Zajebavaš me? - Ostavi ga!
Oprostite.
S planine, dušo, one silaze
Te crne, lijepe oči
Ne, dr. Vannucci. Plaćam vam da tati pomognete da stane na noge.
- Jednostavno je. - Pripremite se na najgore.
Izgubio je svu motivaciju i odustao.
- Nađite mu motivaciju. - Dobro, naći ću mu motivaciju.
Gle.
BOGATI TALIJANI SIROMAŠNA ITALIJA
- Ne! Nevjerojatno. Izgledam sjajno. - Svjetski si poznat, Checco.
- Izgledam sjajno. - Hajde, pročitajmo članak.
Stvarno si to rekao?
Što?
„Dobro je pokazati bogatstvo onima koji ga nemaju.”
Rekao sam to.
Ajme.
- Baš si velikodušan. - Znam.
- Imaš piramidu kod kuće? - Da, ali malenu.
Dao sam izgraditi Tutankamonovu.
Da, ova je zbilja jeftina.
A eto!
Ajme!
A ovo je tvoja cura.
Ne! To je Martina Flores!
- Da. Moja je cura. - Znam je!
Znaš je kao manekenku.
Ne, išli smo u istu školu.
A, bio si učitelj?
Molim?
Nisam. Bili smo kolege.
Onda si pao razred jer Martina ima 25 godina. Nemoguće.
Ne. Martina ima 31 godinu, kao i ja.
- Jesi li siguran? - Da.
Checco. Sa staricom si.
Zašto si ovakav prema boljoj polovici?
Boljoj polovici? Nisi zatajila jednu, zatajila si ih šest! Šest!
Ne šest, četiri.
Bila sam samo s Markom, Matejem, Lukom i Ivanom.
Mislio sam na godine.
- Ja sam je samo poljubio! - Tiho!
I ti?
Ma koji kurac?
Hej.
Jesi li dobro?
Recimo da jesam.
- Razgovarao si s Martinom? - Ne, pišao sam.
Žao mi je.
Tvoj tata svašta može podnijeti.
Uostalom, prije tri godine doživio sam gore razočaranje.
Nisam ti to rekao jer nisam htio da se uzrujavaš.
Trebao si. Saslušala bih te.
Sjedni.
Zvala se Katherine. Bila je Švicarka.
Plava, plavih očiju. Dugog vrata. Anđeo.
Radila je na recepciji u St. Moritz Bellevueu.
I zaljubio si se u nju.
Jako sam se zaljubio.
Rezervirao sam apartman na mjesec dana samo da bih razgovarao s njom.
A ni ona nije bila ravnodušna.
Dala mi je povoda.
Ali srce mi je puklo kad sam je pozvao na večeru.
- Saznao sam da... - Bila je udana.
Ne, imala je ogromnu stražnjicu. Tako debelu da ja... Netko kao ja.
Uvijek je sjedila za pultom pa tata nije mogao vidjeti.
Želim reći, Cristal, da nikad ne smiješ vjerovati izgledu.
Obećaj.
- Obećavam. Sad spavaj. - Nikad.
Idem na zahod.
Nisi li sad bio?
Moram opet.
Još je triput išao na zahod.
Idući dan stalno smo stajali.
Oprostite.
Zabrinula sam se.
Idemo.
Jesi li dobro?
Jesam.
Kad smo stigli do kestena u Ramilu...
- Hajde, slika! - Slika!
Znale smo da nešto moramo učiniti.
Da ga pitam što mu je?
Ili bi mu bilo neugodno reći?
- Hej. - Moramo razgovarati.
I ja moram s tobom razgovarati.
Slušaj, normalno je što u tim godinama imaš sumnje.
- Koliko se puta budiš da bi piškio? - Molim?
Misli na svoje genitalije, a ne na moju seksualnost.
Koliko puta?
Ne znam. Možda deset puta sinoć? Možda je zbog hodočašća.
- Dakle... - Peče li te kad pišaš?
Kakva su to pitanja?
Odgovori!
Da, ponekad malo pecka, ali to je posve normalno.
Teško počneš piškiti i teško održavaš mlaz?
Ne prepoznajem te, Cristal. Kakva su to pitanja?
Da ili ne?
Da, ponekad se dogodi.
Nakon što završiš, osjećaš li da još moraš piškiti?
Čuj, Cristal, nikad nismo puno razgovarali,
ali nije li čudno što razgovaramo baš o mom pimpeku?
Koje je boje mokraća? Tamna? Ima li krvi u njoj?
Kako da... Da, tamna je, ali ne znam ima li krvi...
- Idemo u bolnicu. - Što? Ne.
Nikad me više nećeš vidjeti ako odmah ne odeš u bolnicu!
Dobro, idem piškiti pa idemo.
Evo nas opet na početku. Izvolite, doktore.
Onda?
Na ultrazvuku su našli nešto sumnjivo.
Žele to odmah odstraniti.
Kako je? Je li smiren?
Da. Jak je.
Cristal! Moram na operaciju! Bojim se! Hoćeš li sa mnom?
Znaš li što je liječnik tvom ocu učinio prstom? Zlostavljao me.
Nije se poslužio malim prstom!
Ni prstenjakom!
Mogao je bar kažiprstom!
Operacija je dobro prošla, ali nije se budio iz anestezije.
Jako sam se zabrinula.
A onda se nešto dogodilo...
Evo ga!
- Dobro jutro. - Bogu hvala na Kocisu.
- Hej! - Checco, ustaj, moramo izaći.
Čovječe, ovaj tip... Kakav adrenalin!
Hej.
Liječnik je rekao da je kvržica mogla postati maligna.
Dobro je što si insistirala.
Ima malu temperaturu.
To je normalno.
- Halo? - Ovdje Maurice. Gospodin Zalone?
Ne može sad. Ostavite poruku.
Zabava je za dva dana, a još mi se nije javio!
Recite mu da me nazove. Hvala.
Počnimo generalnu probu!
Ha?
Uvedite robove s prijestoljem!
A sad odaliske!
Da!
Što taj starac radi ondje? Maknite ga!
SRETAN ROĐENDAN
Gospodine! Nisam vas mogao naći! Zabrinuo sam se!
Ovo su pripreme za rođendansku zabavu vašeg sina.
Zamislite da on preuzme vaše mjesto u tvrtki.
- Ne! - Ne želite to, zar ne?
- Ne? - Ne!
Onda morate dati sve od sebe!
Jeste li motivirani?
Jeste li? Još motiviraniji!
Još motiviraniji! Gospodine!
Gospodine!
Vaš sin sprema se preuzeti tvrtku!
- Ne! - Trčite, gospodine! Bravo!
Želi potpisati ugovore!
Pokreće ponudu za preuzimanje, gospodine!
- Za preuzimanje! - Ne!
Oči tigra, gospodine!
Vaš sin! Gdje je vaš sin, gospodine?
Gdje je vaš sin?
Našli smo ga.
Ušli smo mu u trag preko mobitela. U Španjolskoj je.
Znao sam! Kamo je odveo Cristal?
Na Ibizu? Formenteru?
Na temelju signala s mobitela mislimo da je na hodočašću u Santiago.
- Checco? Hodočašće? - Nemoguće, to nije on.
Jest.
I?
Želite li da dovrši hodočašće s Cristal ili da interveniramo?
- 'Jutro. - 'Jutro.
Bilo bi mi draže da je ostao još dva dana.
Prerano je za otpust,
ali jutros je rekao da se želi vratiti kući pa zato...
Idite kući. Ispričavam se.
Želi da ga otpuste kako bi se vratio kući.
Donijet ćeš ga u vilu sutra ujutro?
Svjetliji je, je li?
Karamela? Savršeno. Doviđenja.
Zašto želiš otići kući?
- Doručak za tatu? Baš slatko. - Zašto se želiš vratiti kući?
Zašto?
Znaš, Cristal, djed je pri kraju života.
Vrijeme je da preuzmem obiteljski posao.
To je razlog?
Moram preuzeti odgovornost i početi raditi.
Neki Maurice te sinoć nazvao.
Maurice? Tko je to?
- Ne poznaješ ga? - Imam mnogo prijatelja.
- Navodno je sutra zabava. - Zabava?
- Da. - Možda.
Svatko tko radi ima se pravo i zabaviti. Ne slažeš se?
- Onda se zabavi. - Čekaj!
Nećeš poljubiti tatu?
Alma, sutra na proslavi 50. rođendana očekujem 800 gostiju.
Za kćer sam hodao i više nego dovoljno.
Checco, hodao si za sebe. Da se zapitaš zašto si ovdje.
Dođi i ti na zabavu.
- Stvarno? Mogu? - Da.
Imaš li egipatsku odjeću?
Egipatsku... Bojim se da nemam.
Nazvat ću Mauricea. Koji broj nosiš?
- Checco? - Ha?
- Checco? Hvala. - Hej.
Ali želim dovršiti hodočašće.
- Sve najbolje za sutra. Zdravo. - Za sutra imam dva sjajna DJ-a...
Zašto ne shvaćaju?
Zašto?
Hej.
I moj je otac bio kao tvoj.
Bio je bogat. Jako bogat.
Kad sam dovršila studij medicine,
rekla sam mu da ne želim preuzeti njegov posao.
Posve me isključio.
Nimalo ga nije zanimao moj život.
Jesi li mu uspjela oprostiti?
Kad se razbolio, bila sam uz njega sve do samog kraja.
Nije to toliko pitanje praštanja koliko je pitanje ljubavi.
Ljubav ništa ne traži zauzvrat.
Sutra ćeš biti u Santiagu.
Pokušaj stići sa što više ljubavi.
Uspjela sam!
- Da! - Da!
Ovuda.
Pozor, molim. Prolaz za bolesne.
Mjesta. Idemo, molim vas.
Hvala. Ovuda.
Pridrži ovo, Gianni.
Dušo.
Volim te.
Jesi li vidio koliko je Cristal sretna?
Vidio sam.
Jesi li vjerovao da ćeš doći s njom do Santiaga?
Nisam. Kao ni s tobom.
- Ali bolje je s manekenkom? - Ne. Dosta je bilo manekenka.
Jako sam se promijenio i nešto ti moram reći.
Imam nešto za tebe. Čekaj.
- Što je to? Slovo T? - Slovo T, da.
Ali znači mnogo više.
Naravno.
- To je „T” za... - Sretan rođendan!
- Sretan rođendan, Checco! - Kvragu! Niste trebali.
- Kvragu. - Hajde, ugasi svjećice!
Checco! Odlučili smo nastaviti hodočašće.
Ne završava li ono u Santiagu?
Ne, ne završava. Imamo iznenađenje. Reci mu.
Idemo do Atlantskog oceana.
Ne, Cristal. Ma daj...
- Idemo! - Dobro.
- Super! - Checco!
Checco!
Putovanje smo dovršili na Atlantskom oceanu.
Nula kilometara!
Morali smo dovršiti tri obreda hodočašća.
Plivati u Atlantskom oceanu.
Našla sam!
Naći školjku.
I noću spaliti neki komad odjeće na plaži.
Ali dogodio se i četvrti obred. Zaljubljeni hodočasnik.
- Ne ideš s nama? - Poslije ću vas sustići.
- Alma već ima muškarca. - Znam.
Možda ne shvaćaš. Muškarac kojeg Alma voli...
- Je mulac. - Ne!
Patološki narcisoidni ugnjetavač. Oslobodit ćemo je.
- Hajde, idi. Ne. - Slušaj me. Stvarno me slušaj.
Ti slušaj. Želiš tati objašnjavati ljubav?
Ha?
Hajde. Idi.
Doći ću poslije.
Idemo?
To je za mene?
- Da. - Prekrasno. Hvala.
Je li večeras maskenbal?
- Ne, Checco. - Ne?
- Ovo nije kostim. - Aha.
Dakle, muškarac o kojem si mi pričala je...
- Isus, da. - Ajme.
Ne.
Znaš, Checco...
- Bila sam jako nesigurna. - Aha.
Počela sam gubiti vjeru.
Ali na kraju hodočašća doznala sam odgovor.
Vratit ćeš se u samostan s kolegicama...
- Ne. - Ne?
Ostat ću na putu.
I veselo hodati sa svojom braćom.
Vidjet ćeš, Checco. Opet ćemo se sresti na putu.
Dobro, skratimo priču. Je li to tvoja konačna odluka?
Mislim, život si odlučila posvetiti Isusu?
- Umjesto tebi? - Da, pa...
Checco.
Znam se snaći.
- Hej. - Hej.
- Cristal. - Gledaj.
Ovo je putovanje do Compostele,
a ovo sam sada dobila u Muxíji.
Vidiš, Cristal? Uspjela si. Znao sam da hoćeš.
Cristal!
Idi. U redu je da malo budeš i s mamom.
Cristal!
Hajde. Evo je!
Cristal.
Cristal. Uzmi ovo.
I... Ovo je lažno.
Puno si više od 18-godišnjakinje.
Nešto si drugo.
Posebna si, Cristal.
NACIONALNA POLICIJA
Sve je potpisano. Vaš primjerak.
Hvala.
Sretan put.
Zdravo.
Hvala.
Gdje je Cristal?
Gonzáleze!
- Da? - Djevojka.
Sad je bila ovdje.
- Bila je. Ali gdje je sad? - Ne znam gdje je.
Oprostite.
Tata!
Tata! Hej, tata!
Hej!
- Nisi me čuo? - Čuo sam: „Tata...”
- Da! - Nikad me nisi tako zvala.
- Znači, „tata” sam ja? - Da, ti si „tata”.
Vidiš? Hodočašće mi je dalo odgovor.
Kamo sad ideš?
Imam još pitanja. Moram još hodati.
Idem s tobom.
Hajde, idemo!
Čekaj. Moram reći djedu da se ne vraćam.
- Halo? Dr. Vannucci, kako ide? - Super. Tata je u sjajnoj formi.
Već se vratio na posao.
Danas je izgovorio prvu riječ.
- Stvarno? - Da, dat ću vam ga.
- Gospodine? Vaš sin. - Mulac!
Hvala, tata.
- Što je rekao? - Motivirao me.
Hajdemo onda.
Sretno hodočašće, mala.
Sretno hodočašće, tata.
Što će se dogoditi? Što je iznutra?
Što se nalazi u našim genima?
Koji je razlog zbog kojeg smo ovdje A da ne znamo put?
Koji god da jest, što god da se dogodi
Sretno hodočašće, dušo
SRETNO HODOŠČAŠĆE SVIMA
LUDO HODOČAŠĆE
Noć ljubavi i strasti
S curom koju volim
Koja me žudno čeka u krevetu Dok sam ja na zahodu
Zapeo sam ovako tri sata Pokušavajući pogoditi školjku
Napokon, kap pišaline
To je to? To je to?
Imam upalu prostate I ne znate koliko sam plakao
A urolog se smijao Dok je skidao rukavicu
Imam upalu prostate
Nju možeš zaboraviti
Kad te prostata boli A ti nisi Pablo Escobar
Odlazak je pomalo kao umiranje
Stajanje na svakoj benzinskoj
Na putu od Seville do Granade Pišao sam osam puta
Život mi je tužan i mračan Nema više pršuta ni kobasica
I malo je sasvim dovoljno
Peče! Peče!
Imam upalu prostate
Kao da sam bio pod opsadom
A urolog je gurao Kažiprst i srednji prst
Imam upalu prostate
Nju možeš zaboraviti
Kad te prostata boli A ti nisi Pablo Escobar
Uopće ne možeš ševiti
Prijevod tilova: Ivan Zorić