Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Most vizsgálják meg először a prosztatáját?
Igen, most először.
Miért nem vizsgáltatta meg korábban?
Nem tudom.
Majd én megmondom.
Mert azt hiszi, hogy még fiatal.
Miért, az ötvenévesek nem fiatalok?
Olasz barátom, ma kezdődik a felnőttkora.
Egy ujjal a seggemben kezdődik? Csodás!
És nem ez lesz az utolsó.
Doktor úr, nem vagyok felkészülve.
Választhatok ujjat?
Ez a férfi az apám.
Az apám... Hagyjuk, ne menjünk bele!
Most sebezhetőnek és ijedtnek tűnik. Szinte aranyos, igaz?
A múlt hónapban nagyon más volt. Tudni akarjátok, milyen volt?
Doktor úr, állj! Menjünk vissza az időben!
Van itt bárki, aki dolgozni akar?
A HELYES ÚTON
Én nem dolgozom, mert ha dolgoznék
Elfáradnék, és szerelembe sosem esnék
Nem dolgozom, mert csak egy életünk van
És a verejtékünket nem éri meg a munka
Táncoljunk!
Ígérd meg, kicsim Hogy nem keltesz fel egy előtt
Ígérd meg, kicsim Hogy sosem fogok dolgozni!
Szeress, szeress, szeress!
Fizess, fizess, fizess!
Igen, azokat tegyék csak oda!
- A nagy tűzrakók a kertbe mennek. - Jó reggelt!
Oké. Gyorsan!
Örvendek. Elizabeth Aldridge, People’s Mosaic.
Zalone. Bocs a felfordulásért.
Mit csinálnak?
Jövő hónapban leszek ötven, és szervezek egy kis összejövetelt.
Uram, 800 vendég visszajelzett.
- Látta Tutanhamon piramisát? - Tutanhamen?
Az Tutanhamen takarítója.
Nagy legyen, írja be magát a történelembe!
Lebontjuk!
- Mit is mondott? - Meg akartam köszönni.
Cikket írok az új, hogy is mondják? Olasz pénzeszsákokról.
Így hívnak minket.
Sokan visszautasítottak, de maga nagyon kedves volt.
Jó megmutatni a gazdagságot a nincsteleneknek.
Így álmodozhatnak.
- Jöjjön! Álmodozzunk együtt! - Igen.
- Utánanéztem néhány dolognak. - Igen? És mit talált?
Azt mondják, ön egy excentrikus, önimádó ember...
Nézze, az emberek beszélnek, de nem tudnak semmit.
- Maga itt él, Szardínián? - Itt is.
Mondjuk, hogy Rómában, Milánóban... Mindenfelé van házam.
Látom, nemcsak önmagát szereti,
hanem van még egy nagy szerelme.
Most a legmélyebb érzéseimet érintjük.
Talán még a könnyem is kicsordul. Valljuk be, ki ne szeretné a Ferrarikat?
- Nekem van hat, megmutathatom. - Nem, a lányára céloztam.
Ja! Ki rakta ide ezeket a képeket? Igen, ő a lányom.
Hogy hívják?
Cristal.
- Crystal. Szép név. - Nem, Cristal. Mint a pezsgő.
- Itt van magával? - Nem. Cristal az anyjával él.
- Linda Restellivel. - Vele, igen.
A modell, akit feleségül vett, ugye?
És én vetettem véget a kapcsolatnak. Írja le! Ez fontos.
És hogy lehet elhagyni egy ilyen gyönyörű modellt?
Az ember talál egy új modellt, aki még szebb. Jöjjön!
Cukorfalatkám!
Épp interjút adok. Ő Martina.
- Üdvözlöm! Örvendek! - Én is. Leülhetek?
- Persze. - Üljön le!
Kérdezne tőle valamit? Ő is tud beszélni.
- Milyen fiatal! Hány éves vagy? - Huszonöt.
- Honnan származol, Martina? - Mexikóvárosból.
Sosem mondja meg, melyikből. Zárkózott.
Igen. Mondja csak, az, hogy maga egy gazdag, 50 éves férfi
és egy 25 éves mexikói modellel van,
nem hozza zavarba?
Sosem zavart, ki honnan származik.
Lehetne bolíviai, argentin... Akkor is összejöttem volna egy ilyen nővel.
Maga rasszista?
Van tartózkodási engedélye, bár többnyire a hálóban tartózkodunk.
Rendben. Mondja, mióta vannak együtt?
Ma egy éve.
- Ma? Hogyhogy ma? - Igen. Legalább egy virágra számítottam.
Milyen kínos! Hogy tehetném ezt jóvá?
Hogy tehetném jóvá?
Ez igazi szerelem, tiszta szerelem
Mint egy gyémánt, mint egy zafír
Mint az aranyrudak Melyeket Svájcban őrzök
Ez igazi szerelem, igaz szerelem Ami nem törődik a pénzzel
Esküdj meg, édes tündér Hogy szerelemből adtad nekem a kincsed
Ez a hely igazán csodálatos.
A villa kissé kicsi, vannak nagyobb házaim is,
de ezt nagyon szeretem.
Honnan van ekkora vagyona?
Hát nem az égből hullott. Ezt jegyezze fel!
Mindenem, amim van,
több mint hatvan év áldozatának és kemény munkájának az eredménye.
De maga most lesz ötven.
Az apámról beszélek. Nem magamról.
Isten ments! Jöjjön, bemutatom.
Az apám, Eugenio. A Munka Érdemrendjének Lovagja.
Az élete minden napján dolgozott.
Még aznap is, amikor anyám meghalt.
Képzeljen el egy szerény dél-olaszországi kárpitost,
aki északon saját kis kanapégyárat alapít,
aztán meglett a nagy gyár Brianzában, majd a tőzsdére vitte a céget,
és jött a sztrók.
Szegény!
Apa!
Itt vagyok egy újságíróval. Amerikai.
Megmutatom neki a vagyonomat. Örülsz?
Ba...
Nem értjük. A beszédközpont is sérült.
Talán azt akarja mondani: „Baráti üdvözlet.” Ki tudja?
Doktor úr, fog még beszélni?
Nehéz megmondani. Nagyon levert.
Apa! Az élet szép! Át kell vitorláznunk rajta!
Én nem dolgozom, mert ha dolgoznék,
Elfáradnék, és szerelembe sosem esnék
Táncoljunk!
Előre, elvtársak! A Nagy Párt munkásai vagyunk
És most mit fogtok csinálni?
Körbehajózzuk az öt kontinenst,
aztán visszatérünk Szardíniára, hogy megünnepeljük a drágámat!
Nekem mindegy, de miért csak öt kontinenst hajózunk körbe?
Inkább az összeset!
- Az összeset! - Nem fogytunk ki az üzemanyagból!
Tényleg. Semmiben sem szenved hiányt. Van pénze, villái, autói.
- Hajói, gyönyörű női. Mindene megvan. - Uram, a volt neje.
Linda, épp interjút adok. Visszahívnál...
Valójában mégis hiányzik neki valami.
- Mikor látták utoljára? - Tegnap reggel.
- A telefonját a fiókban találtuk. - Megnézték a közösségi oldalait?
Törölte őket.
Ideje volt. A demokrácia propagandagépezetei.
RITMIKUS GIMNASZTIKA
- Na, mi a helyzet? - Az, hogy nem találjuk Cristalt.
Átkutattuk a házat? 500 négyzetméter.
Ki ez az úr?
A palota tulajdonosa és a lány apja.
Szóval nem maga az apja?
Nem, Tarek a párom. Itt él velem.
Ő az apa.
- Mondjuk így! - Így van, Star Trek!
Cristal. Vezetéknév?
- Za... - Zalone.
Kiskorú, ugye?
- Igen... - Kiskorú.
Születési dátum?
Kérlek! Te jössz! Úriember vagyok.
- Nem, én nem. - Mondd csak!
- Mondd! - Valaki mondja már!
Megpróbálom.
Az év, amikor megnyílt a Palma Noir Ibizán.
Szóval 2007, 2008 körül. Még nem volt nyár.
- 2008. április 15. - Április volt.
- Segítettem neki. Így könnyű. - Milyen lány Cristal?
Ő áldozata egy elidegenedett, versengő társadalomnak,
amely minden egyént létbeli magányra ítél.
Értik már, miért szökött el? Képzeljék el, hogy ezt kell hallgatniuk!
Restelli asszony, van friss képe Cristalról?
- Persze, jöjjön! - Van?
Elnézést!
Az ön volt felesége Linda Restelli? A modell?
- Felismerted a leépülése ellenére? - Nézd, milyen volt!
- Nézd! - Rengeteget változott.
„Elég a divatból, most kutatószínházat csinálok.”
Kutatószínházat? Inkább ő kutat színház után.
Senkinek sem kell. Borzalmas. Ne nézzék meg!
És ő mit csinál?
Honnan a faszból tudjam? Író, rendező...
- Elég eredeti figura. - Nagyon eredeti.
Ő az egyetlen palesztin, aki megszállt egy területet. Gázát.
Valakinek a gázát. Ez az enyém.
Jó. Kezdjük el keresni!
Szerintem túlzásba visszük. Nem kell aggódni. Ma este visszajön.
Nem visszük túlzásba.
- Tudod, mit tett Corina? - Az meg ki?
Cristal legjobb barátnője.
Leugrott az erkélyéről. Tudtad?
A duci?
Hű! Hogyhogy?
- A te hibád. - Az enyém?
És a magadfajtáké, akik „daginak” hívják, és lenézően, arrogánsan stigmatizálnak.
- Corina szerencsére túlélte. - Mert kövér. Visszapattant.
Igaz, őrmester? Egy vékony lány összetöri magát.
Beszéltek Corinával? Tud valamit?
Nem veszi fel.
Akkor ezt tesszük.
- Az egyenruha megijesztheti. - Elmegyek Corinához.
Nem. Én. Én vagyok az apja.
- Tudod, hol lakik Corina? - Menjünk együtt!
Gyerünk!
- Elnézést, de ezt tartsuk titokban! - Igen.
A munkám miatt nem szeretném, ha kiderülne...
Hogy színésznő. A lányom sosem jönne vissza.
Mehetünk?
Két óra. A francba!
Azt javaslom, légy nagyon finom Corinával!
Éppen evészavarokkal kezelik. Ott van.
Corina!
Szia!
Le tudnál jönni?
A lépcsőt használd, Corina!
Jobb, ha pontosan fogalmazunk.
- Hadd beszéljek én, jó? - Igen, de légy egyértelmű!
Légy egyértelmű!
- Esküszöm. - Oké.
- Szia! - Szia!
Na? Semmi?
- Nem tud semmit. - Nem tud semmit a lányomról?
Te tudsz valamit Cristalról? Az életéről, a sebezhetőségéről?
Semmit. Csak a pénz csodatevő erejét ismered.
- De a szülőségről semmit se tudsz. - Nem tudom, mi az a „csodatevő”.
- Ezt mondtad neki? Kiakadt. - Soha nem találod meg.
- Majd én megkeresem. - Igen? Nem találom meg?
Hé, Star Trek! Én fogom megtalálni! Star Trek!
- Húzz a francba! - Nem tudod, mire képes egy „csodavevő”!
Tegnap este adtam neki hamis igazolványt és egy új SIM-kártyát.
- Szép munka! - Ki volt a ferraris fickó?
Cristal apja. Egy igazi balfék.
Vigyázz, jön a balfék!
- Ne! - Szia, Corina!
Corina?
- Beszélhetnénk? - Miről?
Talán négyszemközt?
Jó estét, Zalone úr! Kérem!
Gyere, Corina!
Még nem voltál ebben a háromcsillagosban?
Mindegyikben voltam, de ezt kihagytam.
Kár, mert...
Martin Ruggeri, a séf, rendkívüli.
A római konyha megközelítése...
Kérem. Kifinomult. Nézd!
Gricia hétféle borssal, toscanaimangalica-mousse-szal
és sült amatricei tokaszalonnával.
Már ismerem.
És önnek, kisasszony...
Kombu tengeri moszat korzikai borókás hummuszágyon.
Neked könnyedebbet választottam.
- Megkóstolja a griciát? - Nem.
A kisasszony szigorú diétát követ.
Igaz, Corina?
Mit akarsz? Nem tudom, hol van Cristal.
Semmit. Meg akarom ismerni a lányom legjobb barátnőjét.
Mi, szülők, gyakran annyira el vagyunk havazva a munkával...
Miről beszélsz? Egész nap nem csinálsz semmit. Ugyan már!
Szóval a lányom mesélt rólam. Ez örömmel tölti el a szívemet.
Figyelj, te honnan származol?
Moldovából.
Moldovából?
Biztosan éheztél a hazádban, nem?
Itt is, te seggfej.
Nem, figyelj...
Martin Château-du-Pape borral készített ökörfark pörköltje
páratlan.
Figyelj, Corina, lehet, hogy elfelejtetted, és Cristal elmondta...
Nem, bassza meg, nem mondott semmit!
Miért kiabálsz? Miért vagy ideges?
Mert kurva éhes vagyok!
Elnézést!
Egyél retket!
Tudod, Corina, nagyon örülök, hogy Cristal
egy igazán hűséges barátra számíthat.
Bárki más elmondta volna, hová ment.
- Saint-Jean-Pied-de-Port. - Hova?
Saint-Jean-Pied-de-Port.
Franciaországban vagyok, Saint-Jean-Pied-de-Portban,
ahol a francia El Camino kezdődik.
ZARÁNDOKSZÁLLÁS
Itt lehet kiváltani a zarándokútlevelet a Caminóra.
Jöjjön be, kérem!
Jöjjön!
Olasz vagy?
Igen, olasz.
Személyi igazolványt!
- Nagykorú vagy? - Igen.
Fiatalabbnak tűnsz.
Sokan mondják.
Annette?
Valami gond van?
Elmúlt 18.
Szerencsés vagy.
Minden városban le kell pecsételtetni ezt a Caminón.
¡Buen Camino!
Köszönöm.
Jó reggelt!
Na jó, indulás!
Ja! Ezek a fésűkagylós, nyilas jelek
végigkísérik az utat, és mutatják az irányt Santiago felé.
Az első szakasz a legnehezebb.
Huszonöt kilométer,
és 1500 métert kell másznom a Pireneusokban Spanyolországig.
Itt kezdődik.
És ez az első lépésem...
Szia! Épp most tettem meg az első lépést a Caminón.
Cri, apád tegnap átjött.
Nem mondtál semmit, ugye?
- Corina, te szemét! - Hé!
Cristal!
Hülye, arrogáns ember. Írástudatlan szamár.
- De megtalálom Cristalt. - Tarek!
Checco megtalálta.
- Tényleg? - Igen.
Megmondta, hol?
Nem, azt mondta, megtalálod egyedül.
Cristalnak vissza kell jönnie! Nem maradhat azzal a férfival.
Átok lenne számára!
Ó, Uram, mennyei Atyám!
Az angyalok vigyázzanak a szolgáidra!
A fenébe! Mire gondoltál, Cristal?
Nem tűnhetsz csak így el!
És mit keresel itt ezek között a rosszul öltözött emberek között?
Mi?
Kik ezek?
Nem válaszol.
Elnézést, kik maguk?
Zarándokok vagyunk, áldásért jöttünk.
Figyelj!
Ma este haza kell mennünk, mert apádnak holnap reggel hatkor
a hajóján kell lennie.
- Nem akarok hazamenni. - Nem?
Akkor le kell mondanod erről a kis ajándékról.
Egy nyolcezres ajándék apádtól.
Nem kell. Van hátizsákom.
Van hátizsákja...
Van hátizsákja. El tudja hinni a mai fiatalokat?
Nincs értékrendjük, igaz?
Egy minisztert is meg kellett kérnem, hogy még ma megkapjam.
Mit szólsz ehhez?
Kint áll egy Ferrari Portofino. Nagyon szeretem.
A tiéd lesz, oké? Ha meglesz a jogsid.
Nem kell kocsi. Sétálni akarok.
És hova akarsz sétálni?
A santiagói katedrálisáig.
Oké, menjünk el a katedrálisba, de ma este hazamegyünk, Cristal.
Elnézést! Nem hiszem, hogy ma este visszaérnek.
- Miért? - 800 kilométerre van.
Mennyire?
- Egy hónap alatt megjárjuk. - Nem. Elnézést, Depardieu atya...
Bocsánat, de önök nem zarándokok. Önök őrültek.
A lányom...
Cristal? Elment? Cristal?
Szóval, Cristal, mi lesz? Beszállsz végre?
Három órája gyalogolunk.
Leszakad a karom, Cristal. Nem sajnálod az apádat?
Nagyon csúnyán viselkedsz. Sajnálom, de így van.
Arrébb mennél?
Nézd már ezt a fickót! Ferrarival megy a Caminón?
A maranellói Caminón. Könnyebb és menőbb.
Cristal!
Nézd, mivel kell ma beérnem!
Ő a Biakorri Szűzanya. A pásztorok és a zarándokok védőszentje.
A szegényeket kísérte a Caminón.
A gazdagokat, mint mi, pedig hazaküldte.
„Miért vagy a szegényekkel? Mindened megvan.”
Miért, talán hazudok?
Hazudjunk a Szűzanyának? Tudja, mennyit keresek.
A pénzügyi rendőrségnél dolgozik.
Cristal, szállj be a kocsiba!
Biakorri Szűzanya, de makacs vagy! Kitől örökölted?
Reméltem, hogy megfordulok, és nem látom többé.
De mindig ott volt, rám volt tapadva.
Spanyolországba értünk, Cristal. Elhiszed?
És még nem ettünk semmit!
Ott egy halétterem. Nézd!
Elnézést, ez egy jó halétterem?
Nem jó halétterem.
Inkább húst együnk?
Ott egy steakhouse, Cristal! Menjünk oda, drágám!
Cristal, elmondod, hová mész? Cristal?
Elnézést, hölgyem! Hová mennek?
- Ez egy hostel. - Az meg mi?
- Egy szállás. - A francba, Cristal!
Ötcsillagos szállodák is vannak a mi fajtánknak!
Az isten szerelmére!
Hát itt van!
Ezt többé nem látod.
Holnap kezdődik a San Fermín-ünnep, és telt házunk van.
De kivételt teszek.
Ernest Hemingway szobájában tudjuk elszállásolni.
Vagyis azzal a fickóval kell aludnom?
Ne aggódjon, Hemingway úr ma már nem jön vissza.
Nem engedem be.
- Viszlát! - Jó éjt!
MARTINA JOBB FELEM
Cukorfalatkám!
Drágám! Meg kellett állnunk a francia Riviérán.
Szörnyű tragédia történt.
Micsoda?
Elromlott a jéggép.
- Ne! - Checco! Langyos koktélok? Ugyan már!
Egy mítosz bukása.
Fogadjátok alázatos bocsánatkérésemet!
Holnap küldöm a szerelőket, oké?
Mikor jössz vissza?
Ismerem a lányomat. Holnapra megunja, és visszamegyünk.
Siessetek! Hiányzol. Szia!
Micsoda nap!
Először jár Pamplonában, señor?
Igen, először. A lányom miatt jöttem.
Elhatározta, hogy végigmegy a Caminón.
Az én lányom is szeretne, de nem tud.
- Miért nem? - Kiskorú.
Mondtam neki, hogy jövőre nagykorú lesz, és akkor egyedül is megjárhatja.
A pezsgője, uram.
Señor?
SZÜLETÉSI DÁTUM: 2007. ÁPRILIS 15.
Mi a baj?
Mi a baj? A lányom mindjárt megtudja, mi a fasz a baj.
Na, mi ez az egész?
Iratokat hamisítasz?
Azt hiszed, hülye vagyok, és nem tudom, mikor születtél?
Semmit sem tudsz rólam. Hagyj békén!
- Ne beszélj így az apáddal! - Te?
Te vagy az apám?
Igen. Nézd meg a nevet a bankkártyádon! Ki a tulajdonos?
Ha nem hagyod abba, 500 euróra csökkentem a napi limitet.
- Nem. Az túl sok, nem? - Nem, asszonyom. Néha szükséges.
Különben sosem értik meg. Ez a Camino csak egy hóbort.
Egy a sok szeszélyed közül, amit nem fogsz végigcsinálni.
Mint a műkorcsolyázást, a vitorlázást, a lovaglást...
Legalább próbálkozom! Te soha nem csináltál semmit!
Igen, ez igaz.
De elköteleztem magam, Cristal.
Soha nem hezitáltam. Még akkor sem, amikor valami mást akartam csinálni...
- Azt mondtam: „Nem, következetesség...” - Nem kell a kártyád!
Corinát megvesztegetted. Engem nem!
Igen? Kit kellett lefizetned egy ilyen hamis igazolványért?
Te vagy a hamis!
Nem, én igazi vagyok.
Pont olyan vagyok, mint amilyennek látnak.
Egy balféknek!
Ne, parókája van!
Nem paróka. Bőrfolt, ti tudatlanok!
Cristal!
Senki sem merte még az apádat balféknek nevezni!
Balfék!
Hölgyeim és uraim, itt van az ünnep balfékje,
de mivel olasz,
a „San Fermín coglionéja” címet adjuk neki.
Nézzük meg a felvételt, lássuk, mivel érdemelte ki a címet!
Jézusom!
Hogy jutott eszedbe ide parkolni?
Olaszországban mindig így parkolok.
Ott macskák, kutyák, sőt vaddisznók is vannak,
de bikák nincsenek.
Rendben, koronázzuk meg San Fermín coglionéját!
- Ez az! - Mennyibe került a Ferrari?
Ne is beszéljünk róla! Szerencsére van még öt.
Apám mindig azt mondta: „A hat túl sok. Túl sok!”
Látod, mi történt?
- Előrelátó voltál. - Mindig.
Mindenhol ott vannak a világon
Jó ez a dal.
Páratlan buli Riau! Riau!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
A hajpótlása.
Holnap megyek Milánóba a hajgyógyászomhoz.
- Csinál nekem egy szőkébbet. - Úgy döntött, hazamegy?
Azt javasolja, hogy maradjak itt a démoni lányommal?
Szerintem maradnia kéne.
Cristal az apját keresi.
Nem, az apja kereste őt, de bárcsak ne találta volna meg!
Ne menjen el!
- Miért nem megy vele a Caminóra? - Én? A Caminóra?
Ki csinál ilyen hülyeséget? Ugyan!
Én megjártam a Caminót.
Én is megjártam.
A múlt héten jöttem vissza. Csodálatos volt.
- Ő is megjárta. - Tényleg?
Múlt héten jött vissza.
Igen, de mikor indult el? Biztos 1982-ben.
Szóval... Mit fog tenni?
Még rendes ruhám sincs hozzá. Tönkretették a cuccaimat.
Csak a legszükségesebb kell az útra.
Alma vagyok.
Indulhatunk?
Biztos, hogy mindent megvettél?
Csak a legszükségesebb kell.
De ha kell még venni bármit, imádok vásárolni.
Nem.
A szabály az, hogy a hátizsákod nem lehet nehezebb a testsúlyod 15%-ánál.
- Tényleg? - Szóval...
Vagy otthagysz pár cuccot, vagy hízol egy kicsit.
Soha. Túl sokat adok a testemre. És egy modellel vagyok. El tudod képzelni?
Hány éves?
A szabály az, hogy a nőm nem lehet idősebb a korom 50%-ánál.
Akkor én kiestem. 40 vagyok.
Remélem, már van pasid.
Mondjuk úgy, hogy miatta járom az utat!
Az Alto del Perdónon vagyok. Mögöttem a zarándokszobrok.
Nézzétek, milyen csodálatosak!
Nézzétek ezt a szépséget!
- Nézzétek... - Meglepetés!
A francba! Nem mennél el? Tűnj el a szemem elől!
Úgy bánik velem, mint egy idiótával.
Mondom, Alma, megvet engem.
Nem vet meg.
Utál.
Tényleg? Tudod, mit? Elmegyek. Anyád majd foglalkozik veled!
Te kis szaros!
- Checco, hová mész? - Nem.
- Mit kezdjek vele? - Légy türelmes!
Hosszú még az út.
Annyi dolog történik, hogy el sem tudod képzelni.
Jó, megyek pihenni.
Mehetünk, Alma?
Hol a cuccod?
Gyere!
Ez a Puente de la Reina.
Muniadona királynő építette a zarándokoknak.
Térdre borulnak előtte, és mezítláb mennek át rajta.
Mint én...
És mint a többi zarándok.
Nem mindegyik.
Mindig van egy pökhendi, aki istennek hiszi magát!
- Vedd le! Gyerünk! - Igen, leveszem, mint mindenki más.
Ez egy limitált darab, 3800 euró. A királynő hajoljon meg előttem!
- Nem egy hétköznapi cipő. - Mozgás!
Cristal, levettem!
Cristal? Krisztusom! A francba azzal a kurva királynővel!
- Gyerünk! - Ribanc!
Hol vagyunk?
Megérkeztünk.
Semmi. Nem veszi fel.
Ki?
Dr. Limberti, a San Raffaele Kórház plasztikai sebészetének vezetője.
Egy hólyag miatt?
Nekem fontos.
Kinyomom neked.
De az nyomot hagy. Hogy megyek így a hajómra?
Tudod, az ilyen hibákat köztünk...
- Ne aggódj! - ...nem tolerálják.
Jó estét, testvérek! Üdvözlöm önöket!
Köszönöm.
Köszönöm, testvér. Isten fizesse meg!
Nagyon köszönöm.
Cristal, majd én fizetek. Cristal! Az apja vagyok. Mi van?
- Tessék? - Van kártyaleolvasója?
Nincs.
IBAN-szám? Átutalom...
Menjen!
- Arrogáns! - Gyerünk!
Sokan várnak.
- Tessék! Köszönöm. - Köszönöm.
Checco, gyere!
- Gyere! - Itt aludjak? Én?
Biztosan a világ legjobb szállodáiban szálltál meg.
Csak a legexkluzívabbakban.
De most itt vagy a lányoddal.
Mutasd meg neki, mennyire örülsz, hogy itt lehetsz vele! Jó?
Megpróbálom.
Istenem, de szép itt!
Csodálatos, tényleg. Elragadó.
Nézd, milyen szépen használták a fát!
- Gyönyörű. - És a vas. Nagyon elegáns.
Mintha egy filmben lennénk.
- Igen? Melyikben? - A Schindler listájában.
Mi van itt? Ja, a zuhanyzók.
Fiatalember, nyissa meg a vizet!
Nézd, nem gáz jön belőle!
Ez nagyon szép.
Tényleg, Cristal.
Komolyan.
Ez az áldásrap
Isten áldja meg az ételünket
Nyújtsd ki a kezed!
- Hajlítsd be a könyököd! - Hajlítsd be a könyököd!
És ezzel megáldottunk mindent
Szép munka. Nagyon eredeti, Cristal. Nagyon eredeti. A rap... Szép.
Most pedig emlékezzünk meg azokról az emberekről,
akik nem ehetnek ebből az ételből.
Mit mondott?
Hogy gondoljunk azokra, akik nem ehetnek ebből.
És akiknek muszáj megenniük? Rájuk ki gondol?
Jó étvágyat!
Köszönöm.
Elnézést, ki a szakács? A séf?
- Ki az? - Hiroshi.
Te vagy az? A japán? Te vagy az?
Akkor tapsoljuk meg Hiroshit!
Ügyes vagy!
Ez a specialitásom.
Figyelj, a karatét a te főztöd után találták ki?
Bocs, Hiroshi, csak...
Soha többé ne csinálj ilyet! Soha!
Mi a faszt tett ez a szószba?
Sósavval sem lehet eltávolítani.
Drágám!
Drágám, nem jött senki megjavítani a jéggépet.
És van még egy gond.
Mi történt még? Ne idegesíts!
Checco, csak vajas-szardellás pite kellett volna.
- Van olyanunk. - De nem kantábriai szardellából.
Ki engedte fel azokat a jachtomra?
Túl sok a kényelmetlenség. A lányok mind leléptek.
Figyelj, Martina!
Megígérem, hogy újra a csúcsra jutunk.
Szeretlek.
Nem, srácok, ezt nem bírom.
Nem bírom. Mindent megtettem, de...
A lábosokat is?
Tudod, Cristal, apád mindig szeretett mosogatni.
Tudom, hogy nem hiszed el, de igaz.
Sziasztok, Alma vagyok.
Sok zarándok azért járja az utat, hogy megtalálja önmagát.
Én azért járom, hogy legyen bátorságom elveszíteni magam.
Gianni vagyok, és látássérült.
Régóta kérem a barátomat, Riccardót, hogy kísérjen el az útra.
De nős volt, és sosem ért rá.
Szerencsére végül elvált.
- Most én kísérem el őt. - Mit csináltok?
Ez a gyertyaszertartás. Minden zarándok elmondja a történetét.
Sziasztok!
Leo vagyok, és azért jöttem, mert úgy éreztem,
hogy szükségem van egy spirituális útra.
Hogy megtaláljam a bennem lévő fényt.
Pszt!
Cristal vagyok. Egy lány, akinek mindene megvan.
- Igaz. - Mindenem megvan, amire szükségem van.
Így igaz, ő a lányom. A lányom. Igaz. Minden.
- De már nem elég. - Mi?
Szólhatott volna. Megemeltem volna a limitjét. Buta lány.
Ezért úgy döntöttem, hogy végigmegyek a Caminón, hogy megtaláljam azt,
ami hiányzik az életemből.
Nem! Én csak eredeti, márkás cuccokat vettem neki.
Az autentikusság hiánya sötét és fájdalmas érzéseket kelt bennem,
amiket remélem, le tudok győzni.
Bocsánat, hölgyem, késő van. Sziasztok, Checco vagyok.
Cristal nem mondja ki szerénységből, de ő a lányom.
Látod, Cristal, sosem mondtam,
de apádnak is volt egy sötét időszaka.
Huszonöt voltam.
New Yorkba mentem, hogy megvegyem a Nautilus 57-11-et.
Biztos tudjátok, hogy ez a Patek Philippe
az az óra, ami nélkül nincs igazi gyűjtemény.
De amikor megérkeztem Manhattanbe,
azt láttam, hogy az ékszerbolt teljesen megsemmisült, leégett.
Viszlát, álom!
Szörnyű csapás volt.
De aznap megtanultam, hogy hagyni kell, hogy leperegjenek rólunk
a dolgok.
Soha nem felejtem el azt a napot. 2001. szeptember 11-e volt.
Csak azt akarom mondani, hogy igen, jön a sötétség,
de a fény mindig követi, hidd el!
Teljes szívemből gyűlöltem. Azt akartam, hogy örökre eltűnjön.
De ott volt, pár ággyal arrébb.
Hé!
Hova a faszba kerültem?
Ne! Csak a kutyát ne! A kutyát ne, kérlek!
Zavar, ha itt alszik? Ha igen, akkor én alszom ott.
Nem, inkább a kutya. Szeretem a kutyákat.
- A fenébe! - Checco?
Szia!
Leo vagyok. Emlékszel rám?
A spirituális ösvény.
Igazából azért jöttem, hogy csajozzak egy kicsit.
Élete teljében, mi? Az anyja tudja?
Igen.
Olga az ágyad alá ejtett valamit.
Felvennéd, kérlek?
A rohadt életbe!
Bassza meg a vénasszony és a fogorvosa is!
Minden oké. Apa nagyon élvezi.
Szuper.
Szia!
Cristal, láttad Checcót?
Nem, és remélem, nem is látom. Egyedül akarok menni.
Rendben.
¡Buen Camino!
Mi a... Hé!
Hé! Ébresztő! Gyerünk!
Ébresztő! Gyerünk!
Egek, Juan! Halkítsd le a harangokat!
Mi?
Tiszteletet!
Mindenki elment. Gyerünk!
- Vagy a napon kell menned. - Kaphatok egy kávét?
Kávét? És egy croissant-t is? Gyerünk! Menj!
Nyugi!
Későre jár.
Hol öltözhetek át?
Honnan tudjam?
Van üres kripta?
Kripta? Ugyan már! Viccelsz? Gyerünk!
Mit fogyasztunk valójában, amikor egy bárban ülünk? Önmagunkat.
A rendszer megadja nekünk a szabadidőt, hogy aztán bezárjon minket
a rabszolgaságunkba. De meg kell szabadulnunk ettől.
Nyugodtan. Nagyon nyugodtan.
- Tarek! - Elnézést!
Mit mond, mikor jön vissza Cristal?
Nem veszi fel. Többször is hívtam.
Tarek, arra gondoltam, hogy talán jót tesz Cristalnak,
ha időt tölt az apjával.
Miről beszélsz? Cristal csak elveszik azzal a férfival.
Van itt valaki?
Egy ember!
Elnézést! Erre megy a Camino de Santiago?
Melyik úton mész?
A francia Caminón? Az angolon? A portugálon?
Így szoktam menni. Szerinted?
Ez a balfékek útja.
Hé! Hová tűnt? A lányomat keresem!
Cristal!
Így bánsz az apáddal?
Segítség!
Segítség...
Cristal!
Mi történt, Cristal?
A francba!
Mi... Mi történt?
Elestem. A bokám!
Óvatosan! Fáj!
Mit játszottál? Indiana Jonest?
Te egy belvárosi lány vagy, Cristal. Fogadd el! Én tettelek azzá.
Nem az erdőbe mész, hanem a klubba, inni egyet.
Nézzük!
Ez nem történik meg egy diszkóban.
- Elmúlik. Nyugi! - Álljunk meg!
- Azt mondtam, állj! - Nyugi! Ülj le!
Nézzük, jön-e valaki!
Semmi. Ez van.
Na ne! Nem hiszem el.
Cristal, látod? Apa exportálta az „Made in Italyt”,
és most megköszöni.
Hé! Én vagyok a tulaj, Zalone!
Nem álmodsz, kölyök. Én vagyok a tulaj... Én vagyok az, Zalone.
Hé! Én vagyok a tulaj!
Állj meg, rohadék!
ZALONE KANAPÉK
Ez parancs! Állj meg!
Ha visszaérek a bresciai központba, megmutatom neki.
Monzában van a központ!
- Monzában? - Még sosem jártál ott. Baszki!
Várj!
Elnézést!
Állj!
Vészhelyzet van.
Hé! Utat! Gyerünk! Vörös kód!
Utat Santiago Bernabéunak! Utat! Vészhelyzet van!
Utat!
- Checco? - Alma!
- Checco! - Alma! Állj meg!
- Elesett! Összezúzta a bokáját. - Mi?
- Veletek megyek. - Hogy nyílik? Szállj be!
Hogy vagy?
Ne bámulj már!
Megmondom neki.
Cristal, nem tört el, de csúnyán megrándult.
Pihenned kell, oké?
- Meddig? - Tizenöt napig.
- Tizenöt napig? - Igen.
Tehát nem gyalogolhat.
Nem gyalogolhat.
Pedig kezdtem élvezni a Caminót.
Ne szórakozz már!
Tényleg élveztem. De ennyi volt.
Oké, megszervezem az utat hazafelé.
Hé!
Hé, semmi baj!
Miért?
Igen, Zalone úr vagyok.
- Extra Gold kártya 1489. - Igen, mondja!
Küldjenek egy mentőhelikoptert azonnal!
Természetesen.
Vagy inkább egy kisrepülőt orvosi személyzettel.
Hova küldjem, Zalone úr?
Igen, ez jó kérdés.
Nézze, Spanyolországban vagyok. Talán jobb, ha elküldöm a helyzetemet.
Mi történt?
Cristal most nem adhatja fel. Érted?
Az orvos szerint nem gyalogolhat. Mit tehetnék?
Tudod, mit tehet egy apa, ha akar?
Csodákat, Checco.
Csodákat.
Jó reggelt, asszonyom!
Maguk is Santiagóba mennek csodát keresni?
Nézze, a lányomat elvittem Međugorjéba.
Meg Lourdes is megvolt, ugye?
És Fátima. Mind átverés, asszonyom.
Lássuk, hogy ez a Santiago...
Férfinév. Talán megbízhatóbb.
¡Buen Camino!
- Viszlát! - Micsoda idióta! Ez egy idióta.
Nem a bölcs az, aki mutatja az utat
A nagynéni testvére Nincs benne az anyakönyvi kivonatban
Nem a szuperhős, aki megmenti a kislányt
Azért sem, mert Cortinában voltam
Nem az a kép, ami az asztalon van
Nem az a kiskutya, akit megsimogatsz Aztán otthagysz
Nem az a játék, ami megmondja Kire hasonlítasz
SEGÍTSEN, KÉREM!
Nézd a szemöldököt!
Mi fog történni? Mi van belül?
Mi van a DNS-ben?
Emiatt találkozunk itt Anélkül, hogy tudnánk az utat
De bármi is az, bármi is történik
¡Buen Camino!
ZARÁNDOKKÓRHÁZ
Köszönöm.
És neked nincs igazolványod?
Egy pillanat!
Nézd csak!
Folytassam?
Ez az igazolvány.
Ja, ez? Veszek egyet. Mennyibe kerül?
Sajnálom, csak két ágyunk van.
Csak két ágy van.
Akkor hol alszol ma este, Alma?
Aznap éjjel végre megtörtént, amire régóta vártam.
Végre alázatot tanult.
- Meghalt a férje? - Igen, szegény!
- Én egyedülálló vagyok. - De jó!
- Ja, de nem tudom elfelejteni. - Mondtam, nézz körül!
Hol? Nincs itt semmi.
Mi a baj? Mi ez?
Mi történt?
Elég volt! Nem bírom tovább. Haza akarok menni.
Megőrültél?
- Ne! - Hallottad?
Épp most, hogy megérkeztünk?
Ez Santiago!
Félúton vagyunk.
- Igen. Bocsi, nem olyan jó az olaszom. - Értem.
- Milyen messze van Santiago? - Még 400 kilométer.
Tanulj olaszul, félrevezetsz másokat.
- Oké. Menjünk! - Nem, elég! Visszamegyek.
- Hazamegyek. Nem bírom. - Nem mész sehova. Fiúk!
- Haza akar menni! - Ne, Cristal, gyerünk!
Gyerünk!
Cristal!
- Nem, vissza akarok menni! Engedj el! - Nem végzünk félmunkát.
- Tegyél le! Engedj el! - Nem végzünk félmunkát!
- Nem hagyhatod félbe! - Tegyél le!
- Tegyél le! Azonnal! - Cristal!
Le vagy tartóztatva, Cristal! Viszlek a rendőrségre.
Asszonyom, próbálta meggyőzni a volt férjét, hogy hozza haza Cristalt?
Hetek óta próbálom meggyőzni, de nem hallgat rám.
Ha bejelenti a gyerekrablást, be tudunk avatkozni.
Ezért jöttünk. Igaz, Linda?
Igen.
Kövessenek!
- „Anno Domini 2025.” - Dominó?
Domini! Maga keresztény?
- Igen. - Szóval: „Anno Domini 2025.”
„Infra scripto Linda Restelli...” Alulírott.
Ja, alulírott.
- „Kibocsát egy jelentést...” - Kibocsát?
„Feljelentést tesz.”
Feljelentést.
„Zalone úr ellen.”
Ellen!
Elnézést! Megírná inkább?
És itt vagyok, újra az úton.
Ő adott erőt, hogy folytassam az utam az El Caminón.
- Helló! - Üdv!
Üdv!
Hé! Szép ez a hely!
¡Buen Camino!
Köszönöm, kedvesem!
Checco, pénzt gyűjtünk a vacsorára.
Elmész vásárolni Tobías atyával?
- Igen, megyek. - Igen?
Egy barátomhoz megyünk, gazda, van egy farmja.
Azt mondta, egy gazdához mentek.
Várj! Mi megvesszük a kaját, de ki fog főzni?
- Ki főz ma? - Ő.
Nem!
Mi lenne, ha én főznék?
Megünnepeljük a lányomat,
aki megsérült, de visszatért az El Caminóra, szóval...
Zarándokok, ma este én szervezem meg a vacsorát, jó?
Rendben.
Lent várlak.
- Oké. - Köszi, Checco!
- Mi az? - Ne szervezz nekem bulit, oké?
- Miért ne? - Mert ismerlek.
Mindig fel kell vágnod.
Megosztunk egy egyszerű ételt,
aminek az árát közösen dobjuk össze. Érted?
Cristal, apád nagyon megváltozott ezen az úton.
Sok mindent megértettem. Rengeteg dolgot.
Az igazság az, hogy még mindig előítéletes voltam vele.
De a Camino tényleg megváltoztatta.
Bíznom kellett benne. Igazán.
És Tobías atya vele volt.
Biztosan a helyes útra terelte.
Gyerünk, gazda!
Checco!
Nincs pénzünk. Hogy fogunk fizetni?
Az isteni gondviselés.
- Nem. - Tessék, kóstold meg!
Kóstold meg!
- Kettőt. - Kétszáz grammot?
- Kétszázat. - Nem, két egész sonkát.
Kiváló ízlése van. Ez egy minőségi francia bor.
Igen. Töltsd bele!
- Oda? - Igen.
Nyisd ki, és öntsd bele!
Igen. És... ide, ezekbe is.
Checco, azt mondja, nem lehet.
- Miért nem? - Mert a méltóságomnak nincs ára.
Három Michelin-csillagom van. Nem lehet.
Na jó, srácok!
Koccintsunk a lányomra a gazda borával?
Igen!
Cristalra!
Cristal!
Checco, ez nem egy gazda bora.
Nem látok, de értek a borokhoz.
Ma este fogd be a szád, jó?
És most tapsoljuk meg Miguelt, a gazdát, aki mindezt elkészítette!
Miguel!
Szia, Alma!
- Jobban kijöttök Cristallal, igaz? - Sokkal jobban.
Mondjuk úgy, hogy az elmúlt hetekben jobban megismertem!
Bravó, Checco!
Egy apa, aki olvas a lánya szívében.
Igazából a titkos naplóját olvastam.
- Ne, Checco! Ezt nem teheted! - Tudom, de törölte a közösségi oldalait.
- Honnan tudjam, mit csinál? - Nem a titkos naplójából.
Nagyon aggasztó dolgokat olvastam.
Összetörték párszor a szívét.
Most elutasít minden anyagi dolgot,
és csak a spiritualitásnak és az imának akar élni.
Ezt írta.
Ugye nem akar apáca lenni?
Az nagy baj lenne.
Nem, Alma. Az katasztrófa lenne.
Az egyetlen lányom apáca lesz?
Fogadalmat tesz, és mindent annak a Leónak ad?
Csak úgy eljön, és mindent elvisz? Hé!
Ez nem így megy.
Pszt! Jön.
- Elmegyek Albertóval. - Albertóval?
Igen.
- Baj? - Nem. Miért lenne baj? Menj csak!
Menj csak!
- Viszlát! - Sziasztok!
Alberto?
Idejönnél? Beszélni szeretnék veled.
- Elvinnéd a lányomat... - Hadd szakítsam félbe!
Tudom, mit akar mondani. Ne aggódjon!
Cristal elmondta, hogy kiskorú, és...
Soha nem kezdenék vele.
Akkor nem randizol vele. Kezdeményezned kell.
- Mi van? Csúnya? - Nem, épp ellenkezőleg.
Akkor próbálkozz be nála! Cuki vagy, olasz, szimpatikus.
Mesélj egy viccet, beszélgessetek, nézz a szemébe, mondj valami költőit...
És itt állj meg! Ne menj tovább! Még gyerek.
Első randi.
- Megígéred, Alberto? - Meg.
Hadd adjak valamit!
- Tedd el! Nem, ezt... - Nem, nem fogadhatom el.
50-60%-kal növeli a sármodat. Nincs limit. Na, fogadd el!
Vedd el!
- Menj! Alberto? - Jó.
Jó.
Reméljük a legjobbakat! A srác jó választásnak tűnik.
Ma este koncert is lesz.
Szimfónia.
Így szól... Hallod?
És most... Ott van. Már ismerlek titeket.
Checco, ez egy szenvedélyes éjszaka.
Üdv a nyugdíjalapnak, asszonyom! Jó éjszakát!
Ez a fickó csak gyalogol és kefél.
Ez az alvásiapnoé-részleg. Már azt hinnéd, meghaltak...
Tessék!
Ez a jazzrészleg. A saját tempójukban horkolnak.
- Alma! Még fent vagy? Miért? - Igen.
Gondolkodtam.
A pasidon, igaz?
Igen.
Azt akarja, hogy csak neki éljek.
Ő egy tankönyvi narcisztikus, akit kerülnöd kéne, Alma.
Nem, Checco. Talán nem érted.
- A pasim... - Én nagyon is értem.
Ez mérgező szerelem. Szabadulj meg tőle!
Szia, Alberto!
Már nagyon vártalak. Na? Mesélj!
Hogy ment?
Anatómiai részletek nélkül.
Semmi különös. Elmentünk, és most visszajöttünk.
- Semmi különös? - Semmi.
Te olasz vagy, Alberto?
- Hol van a lányom? - Cristal lent van.
Miért nem jött fel?
Megyek.
Hogyhogy „megyek”? Ez a srác őrült.
- Hová mész? - Megnézem Cristalt.
Checco!
Hé!
Checco?
Checco!
A Camino után visszamész Angliába?
Igen, de meglátogathatsz.
- Hé! - Mi történt?
Jól vagy?
Elkalandoztam a lányom miatt.
Alma, őszintén...
- Az ő korában ez gyakori. - Gondolod?
- Te nem kételkedtél? - Isten ments!
Hát, a lányodnak vannak kételyei. Ne kelts benne bűntudatot emiatt, jó?
Gyerünk, megérkeztünk a Vaskereszthez.
Nézd! Fogd ezt a követ!
Minek?
Tedd a kereszt alá, és kérj valamit!
Kérhetem, hogy a lányom találjon egy herceget?
Ahhoz egy kő nem elég, nem?
Fel kell áldoznod valami értékeset.
Hadd gondolkodjam!
Ég veled, kicsim!
- Kész. - Jó.
Nem hiszem el. Nézd csak őket!
Nézd meg őket! Nézd!
Nem. Sajnálom.
Egy értékes gyűjtői darabot adok, és kínai cuccot kapok cserébe?
A faszba ezzel!
- Ne! - De ez nem igazság!
- Hagyd ott! - Ez nem fair!
- Nyugatit akarok! - Gyerünk!
- Ez most komoly? - Hagyd ott! Mondtam!
Elnézést!
A hegyekből jönnek le, Morena Kedvesem, jönnek le
Szép fekete szemek Kedvesem, okosnak tűnnek
Aj, aj, aj, aj
Nem, dr. Vannucci. Fizetek, és maga talpra állítja apát.
- Egyszerű, nem? - Készüljön a legrosszabbra!
Az apja elvesztette a motivációját. Teljesen elengedte magát.
- Akkor találjuk meg a motivációt! - Oké. Megtalálom a motivációt.
Nézd, mit vettem!
GAZDAG OLASZOK
- Ne! Csodás. Jól nézek ki. - Világhírű vagy, Checco.
- Jól nézek ki. - Olvassuk el a cikket!
Tényleg ezt mondtad?
Mit?
„Jó megmutatni a gazdagságot a nincsteleneknek.”
Ezt mondtam.
Hűha!
- Nagylelkű ember vagy. Gratulálok! - Tudom.
- Van egy piramisod? - Igen, de az a kicsi.
Tutanhamenét is megépíttettem.
Ez elég olcsó volt.
Mit mondhatnék?
Hűha!
És ő a barátnőd.
Na ne! Ő Martina Flores!
- Igen. Ő a barátnőm. - Ismerem!
Topmodellként ismered.
Nem, egy suliba jártunk.
Tanár voltál?
Mi?
Nem voltam tanár. Osztálytársam volt.
Biztos megbuktál, mert Martina 25 éves. Ez lehetetlen.
Nem. Martina 31 éves, mint én.
- Biztos? - Igen.
Checco! Egy öregasszonnyal vagy.
Drágám, miért beszélsz így a jobbik feleddel?
A jobbik felemmel? Nem csak egyet, hatot tagadtál le. Hatot!
Nem hatot, négyet.
Csak Márkkal, Mátéval, Lukáccsal és Jánossal voltam.
Én évekről beszéltem.
- Én csak egy csókot kaptam! - Pszt!
Te is?
Mi a fasz?
Hé!
Jól vagy?
Hát... nagyjából.
- Martinával beszéltél? - Nem, pisiltem.
Sajnálom.
Hé! Apád bírja a terhet, oké?
És három éve nagyobb csalódás is ért.
Nem mondtam el, mert nem akartalak felzaklatni.
De el kellett volna mondanod. Meghallgattalak volna.
Ülj le!
Katherine-nek hívták. Svájci volt.
Szőke, kék szemű. Hosszú nyakú. Egy angyal.
Recepciós volt a St. Moritz Bellevue-ben.
És beleszerettél.
Teljesen belehabarodtam.
Egy hónapra foglaltam ott lakosztályt, hogy beszélhessek vele.
És nem volt közömbös velem.
Hitegetett, tudod?
Aztán, amikor vacsorázni hívtam, szíven szúrt.
- Kiderült, hogy... - Férjnél volt.
Nem, hanem hatalmas feneke volt. Olyan kövér, hogy én... Egy ilyen fickó...
Mindig ott volt a pult, és apa nem látta.
Ezért mondom, Cristal, sose bízz a látszatban! Soha!
Ígéred?
- Igen. Most menj aludni! - Soha.
Kimegyek a mosdóba.
Nem most voltál?
Megint kell.
Még háromszor ment ki a vécére.
Másnap meg folyton megállt.
Bocsánat.
Kezdtem aggódni.
Gyerünk!
Jól vagy?
Igen.
Amikor elértük a nagy gesztenyefát Ramilban...
- Gyertek, fotó! - Fotó!
Tudtuk, hogy tennünk kell valamit.
Kérdezzem meg, mi a helyzet?
Vagy zavarba hoznám vele?
- Hé! - Beszélnem kell veled.
Nekem is veled, Cristal.
Figyelj, normális, ha kételyeid vannak ebben a korban.
- Hányszor kelsz fel pisilni? - Tessék?
Foglalkozz a saját nemi szerveddel, ne az én szexualitásommal!
Hányszor?
Nem tudom. Úgy tízszer tegnap este? Talán a Camino miatt.
- Szóval... - Csíp, ha pisilsz?
Miféle kérdések ezek?
Válaszolj!
Igen, néha kicsit csíp, de ez teljesen normális.
Nehezen indul be a pisilés, és nehezen tartod vissza?
Nem ismerek rád, Cristal. Miféle kérdések ezek?
Igen vagy nem?
Igen, néha előfordul.
Ha végeztél, úgy érzed, hogy még pisilned kell?
Figyelj, Cristal, sosem beszéltünk sokat,
de hogy a pöcsömről csevegjünk... Ez azért fura, nem?
Milyen színű a vizeleted? Sötét? Zavaros? Van benne vér?
Hogy mondjam... Igen, sötét, de nem tudom, hogy van-e benne vér...
- Kórházba megyünk. - Mi? Nem.
Különben nem látsz többet! Azonnal a kórházba! Gyerünk!
Oké, pisilek, és megyünk.
És visszatértünk a kiindulópontra. Folytassa, doktor úr!
Na?
Az ultrahang kimutatott egy kis, gyanús tömeget.
Az orvos azonnal eltávolítaná.
Hogy van? Nyugodt?
Igen. Erős férfi.
Cristal! Meg kell műteni! Félek! Velem jössz?
Tudod, mit csinált a doki? Az ujjával bántalmazott.
És nem a kisujjával, Cristal.
Vagyis... a gyűrűsujjával!
A középsővel! Nem a mutatóval! Nem! És micsoda mutatóujj!
A műtét jól sikerült, de nem ébredt fel az altatásból.
Nagyon aggódtam.
Aztán történt valami...
Felébredt!
- Jó reggelt! - Még jó, hogy itt van Kocis!
- Hé! - Checco, kelj fel, ki kell mennünk!
Haver... Ez a fickó tele van adrenalinnal.
Szia!
Az orvos azt mondta, a csomó rosszindulatúvá válhatott volna.
Jól tetted, hogy erőltetted, Cristal.
Kicsit lázas.
Ez normális, ne aggódj!
- Halló? - Maurice vagyok. Ott van Zalone úr?
Most nem tud beszélni. Átadjak valami üzenetet?
De a buli két nap múlva lesz, és nem hívott vissza!
Mondja meg neki, hogy hívjon vissza! Köszönöm.
Kezdjük a főpróbát!
Mi?
Jöjjenek a rabszolgák a trónnal!
És most az odaliszkok!
Igen!
Mit keres ott az az öregember? Vigyétek el!
BOLDOG SZÜLETÉSNAPOT!
Uram! Nem találtam sehol, aggódtam!
Ezek a fia szülinapi bulijának az előkészületei.
Képzelje el, ha átveszi a helyét a cégnél!
- Nem! - Nem akarja, igaz?
- Nem? - Nem!
Akkor mindent bele kell adnia!
Uram, motivált?
Igen? Motiváltabban!
Motiváltabban! Uram!
Uram!
A fia át akarja venni a céget!
- Nem! - Futás, uram, futás! Bravó!
Szerződéseket akar aláírni!
Felvásárlási ajánlatot tesz, uram!
- Felvásárlási ajánlatot! - Nem!
A tigris szeme, uram!
A fia! Hol van a fia, uram?
Hol van a fia?
Megtaláltuk.
Bemértük a mobilját. Spanyolországban van.
Tudtam. Hová vitte Cristalt?
Ibizára? Formenterára?
A cellatornyok szerint a Szent Jakab-úton van.
- Checco? Az El Caminón? - Kizárt. Nem vall rá.
De bizony.
Szóval?
Végigjárja Cristallal az utat, vagy közbelépjünk?
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Jobb lett volna, ha még marad pár napig.
Még korai lenne elengedni,
de ma reggel kérte, hogy hadd menjen haza.
Hazamegy. Elnézést!
Apád kérte, hogy engedjék haza.
Akkor holnap reggel hozod a villába?
Szőkébb lett, ugye?
Karamell? Tökéletes. Viszhall!
Miért akarsz hazamenni?
- Reggeli apának? Milyen kedves! - Miért akarsz hazamenni?
Miért?
Tudod, Cristal, a nagyapád már a végét járja.
Ideje, hogy én vigyem a családi üzletet.
Ezért mész el?
Felelősséget kell vállalnom, és dolgoznom kell.
Tegnap este hívott egy bizonyos Maurice.
Maurice? Ki az?
- Nem ismered? - Sok barátom van...
- Állítólag holnap buli lesz. - Buli?
- Igen. - Lehet.
Ha dolgozol, jogod van szórakozni. Nem gondolod?
- Hát érezd jól magad! - Hé!
Apádnak még puszi sem jár?
Alma, holnap 800 vendéget várok az 50. születésnapomra.
Eleget gyalogoltam a lányomért, nem?
Checco, magadért gyalogoltál. Hogy megkérdezd magadtól, miért vagy itt.
Gyere el a bulira!
- Tényleg? Elmehetek? - Igen.
Van egyiptomi ruhád?
Egyiptomi? Attól tartok, nincs.
Felhívom Maurice-t. Mi a méreted?
Checco?
Checco? Köszönöm.
De végig akarom csinálni a Caminót.
- Minden jót holnapra! ¡Adiós! - Alma, két remek DJ játszik holnap...
Miért nem értik meg?
Miért?
Hé!
Az én apám is ilyen volt.
Gazdag volt. Nagyon gazdag.
Amikor befejeztem az orvosit,
elmondtam neki, hogy nem veszem át a vállalkozását, ez az én döntésem,
és teljesen kizárt az életéből.
Nem akart tudni semmit az életemről.
Meg tudtál neki bocsátani?
Amikor megbetegedett, ott voltam mellette a végsőkig.
Nem a megbocsátásról van szó, hanem a szeretetről.
A szeretet nem vár viszonzást.
Holnap Santiagóban leszel.
Próbálj meg a lehető legtöbb szeretettel odaérni.
Sikerült!
- Igen! - Igen!
Erre!
Mit nézel? Ja, értem.
Figyelem! Engedjék előre a beteget!
Utat kérünk! Kérem!
Köszönöm. Erre!
Megfognád ezt, Gianni?
Drágám!
Szeretlek.
Láttad, milyen boldog volt Cristal?
Igen, láttam.
Gondoltad volna, hogy eljutsz vele Santiagóba?
Nem. És azt sem, hogy veled, Alma.
- Egy szupermodellel jobb, mi? - Nem. Elég a modellekből!
Alma, sokat változtam, és el kell mondanom valamit.
- Van valamim neked. Várj! - Én...
- Mi ez? Egy „T”? - Egy „T”, igen.
De sokkal többet jelent.
Ó, persze!
- A „T” a... - Boldog szülinapot!
- Boldog szülinapot, Checco! - A fenébe! Nem kellett volna.
- A fenébe! - Fújd el a gyertyákat!
Checco! Úgy döntöttünk, hogy folytatjuk az utat.
Nem Santiagóban ér véget?
Nem, nem ott. Meglepetésünk van. Mondd el neki!
Elmegyünk az Atlanti-óceánhoz.
Ne, Cristal! Gyerünk...
- Gyerünk! - Oké.
- Szuper! - Checco!
Checco!
Az utunk az Atlanti-óceánnál ért véget.
Nulla kilométer!
Már csak a zarándokok három rítusát kellett teljesítenünk.
Úszni az Atlanti-óceánban.
Megvan!
Találni egy fésűkagylót.
Éjjel kimenni a partra, és elégetni egy ruhadarabot.
De volt egy negyedik rítus is. A szerelmes zarándok.
- Nem jössz velünk? - Később csatlakozom.
- Almának már van pasija. - Tudom.
Talán nem érted. A férfi, akit Alma szeret...
- Egy balfék. - Nem!
Egy elnyomó, kóros narcisztikus. De megszabadítjuk tőle.
- Gyerünk! Ne! - Figyelj rám! Komolyan!
Te figyelj! A szerelemről akarsz beszélni apádnak?
Menjetek csak!
Utánatok megyek.
Mehetünk?
Az az enyém?
- Igen. - Gyönyörű. Köszönöm.
Ma este jelmezbál lesz?
- Nem, Checco. - Nem?
- Ez nem jelmez. - Értem.
Szóval az a férfi, akiről meséltél...
- Jézus, igen. - Nahát!
Jaj, ne!
Figyelj, Checco!
- Nagy bizonytalanságon mentem át. - Ó!
A vallás miatt kezdtem elveszíteni a hitem.
De a Camino végén megkaptam a választ.
Szóval visszamész a kolostorba a társaiddal...
- Nem. - Nem?
Az úton maradok.
És örömmel járom tovább a testvéreimmel.
Majd meglátod, Checco. Még találkozunk az úton.
Oké, térjünk a lényegre! Ez végleges döntés?
Úgy értem, döntöttél, hogy Jézusnak szenteled az életed?
- Helyetted? - Hát...
Checco!
Megleszek.
- Szia! - Szia!
- Cristal! - Nézd!
Ez a compostelai,
és ezt most kaptam Muxíában.
Látod? Sikerült. Tudtam, hogy így lesz.
Cristal!
Menj csak! Tölts egy kis időt anyával is!
Cristal!
Gyerünk! Megy már.
Ó, Cristal!
Cristal! Fogd ezt!
És... Ez hamis.
Sokkal több vagy, mint egy 18 éves lány.
Te más vagy.
Különleges vagy.
NEMZETI RENDŐRSÉG
Mindent aláírtunk. Ez az ön példánya.
Köszönöm.
Jó utat!
Viszlát!
Köszönöm.
Hol van Cristal?
González!
- Igen? - A lány.
Itt volt az előbb.
- Igen. De hol van most? - Nem tudom, hol van.
Elnézést!
Apa!
Apa! Hé, apa!
Hé!
- Nem hallottad? - Azt hallottam, hogy „Apa...”
- Igen! - Sosem hívtál így.
Szóval nekem szólt?
Igen, neked.
Látod? A Camino megadta a választ.
Hová mész?
Még kérdezek magamtól. Mennem kell még egy kicsit.
Megyek veled.
Gyerünk, menjünk!
Várj! Szólok a nagyapának, hogy nem megyek vissza.
- Halló? Dr. Vannucci, hogy van? - Remekül. Az apja jó formában van.
Már dolgozik is.
És ma kimondta az első szavát.
- Tényleg? - Igen, adom.
- Uram? A fia. - Balfék!
Köszönöm, apa!
- Mit mondott? - Motivált.
Akkor menjünk!
Buen Camino, kislányom!
Buen Camino, apa!
Mi lesz? Mi van belül?
Mi van a DNS-ben?
Ami miatt itt találkozunk Anélkül, hogy ismernénk az utat
De bármi is az, bármi is történik
Buen Camino, édesem
BUEN CAMINO MINDENKINEK
A HELYES ÚTON
Szenvedélyes, szerelmes éjszaka
A szívem nőjével
Aki az ágyban vár rám, vágyakozva De én a vécén ülök
Három órája ülök itt Remélve, hogy nem pisilek mellé
Végre egy csepp pisi
Ennyi? Ennyi?
A prosztatám begyulladt És én csak sírtam és sírtam
És az urológus csak nevetett Ahogy levette a kesztyűjét
A prosztatám begyulladt
El is felejtheted a nőket
Fájó prosztatával Még Pablo Escobar sem kefél
Az elválás olyan, mint a halál
Minden benzinkútnál megállok
Sevilla és Granada között nyolcszor kellett pisilnem
Az életem most szomorú és sötét Nincs több Pata Negra vagy 'nduja
Egy kicsi is elég
Ég! Ég!
A prosztatám begyulladt
Ostrom alatt éreztem magam
Ahogy az urológus bedugta A mutató- és középső ujját
A prosztatám begyulladt
Elfelejtheted a nőket
Fájó prosztatával Még Pablo Escobar sem kefél
Nem kefél
A feliratot fordította: Kertai Eszter Réka