Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
E prima dată când îți verifici prostata?
Da, e prima dată.
De ce n-ai verificat-o mai devreme?
Nu știu.
Îți spun eu de ce.
Pentru că te crezi încă tânăr.
Scuze, dar oamenii de 50 de ani nu sunt tineri?
Prietene italian!
Azi începe maturitatea pentru tine.
Și începe cu un deget în cur? Ce frumos!
Și nu va fi ultima oară.
Doctore, nu sunt pregătit.
Pot alege măcar degetul?
Omul ăsta e tata.
Tata... Mai bine, nu intrăm în detalii.
Pare vulnerabil și speriat acum. Vă înduioșează, nu?
Luna trecută era total diferit. Vreți să știți cum era?
Doctore, stai! Să ne întoarcem puțin!
Vrea cineva să lucreze aici?
Eu nu muncesc, fiindcă, dacă aș munci
M-aș obosi și nu m-aș mai îndrăgosti
Nu muncesc, fiindcă scurtă-i viața
Și nu merită să transpiri dimineața
Să dansăm!
Promite-mi, scumpule Că nu mă trezești înainte de prânz
Promite-mi, scumpule Că nu voi munci niciodată
Iubește-mă, iubește-mă!
Plătește, plătește!
Da, puneți-le acolo pe alea!
- Vetrele mari de foc, în grădină! - Bună dimineața!
Bine. Grăbiți-vă!
Încântată! Elizabeth Aldridge, People's Mosaic.
Zalone. Scuzați haosul!
Ce fac?
Împlinesc 50 de ani luna viitoare și organizez o mică petrecere.
Pot confirma cei 800 de invitați, dle.
- Ați văzut piramida lui Tutankhamon? - A lui Tutankhamon?
Parcă e a slugii lui, Maurice.
Să facem ceva măreț, care să intre în istorie!
O dărâmăm!
- Ce ziceați, dnă? - Voiam să vă mulțumesc.
Scriu un articol despre noii, cum le ziceți? „Nababi” italieni?
Corect.
Mulți au refuzat, dar dv. ați fost foarte amabil.
E mereu bine să le arăți bogăția celor care nu și-o permit.
Ca să viseze, da?
- Hai! Visați cu mine! - Da.
- Am aflat câteva lucruri despre dv. - Da? Ce ați aflat?
Se spune că sunteți o persoană excentrică și egocentrică...
Oamenii vorbesc, dar nu știu nimic, de fapt.
- Locuiți aici, în Sardinia? - Și aici.
Să zicem că în Roma, Milano... Am case peste tot.
Văd că, pe lângă iubirea de sine,
mai aveți o iubire mare în viața dv.
Acum atingem cele mai intime sentimente ale mele.
Aș putea vărsa și o lacrimă. Să recunoaștem...
Cine nu iubește Ferrari?
- Am șase. Vreți să vi le arăt? - Nu. Eu mă refeream la fiica dv.
Dar cine a pus pozele astea aici?
Da, ea e fiica mea.
- Cum o cheamă? - Cristal.
- Crystal! Ce frumos! - Cristal. Ca șampania.
- Locuiește cu dv.? - Nu. Cristal locuiește cu mama ei.
- Linda Restelli. - Restelli, da.
Modelul cu care ați fost căsătorit, nu?
Eu am pus capăt relației, da? Notați asta! E important.
Și cum ați putut părăsi un model atât de frumos?
Iei modelul mai nou al modelului, care e și mai frumos. Veniți!
Bombonico?
Dau un interviu. Ea e Martina.
- Încântată! - Și eu sunt încântată. Pot?
- Vă rog! - Luați loc!
Vreți să o întrebați ceva? Știe și să vorbească.
- Ești așa de tânără! Câți ani ai? - Douăzeci și cinci.
- Și de unde ești, Martina? - Din Mexico City.
Dar nu spune și orașul. E discretă.
Da. Spuneți-mi! Sunteți un bărbat bogat, de 50 de ani,
cu un model mexican de 25 de ani.
Nu vă simțiți jenat uneori?
N-am avut niciodată probleme cu originea.
Putea fi boliviană, argentiniană... Tot aș fi luat una ca ea.
Sunteți rasistă?
Are permis de ședere, deși șederea e mai mult în dormitor.
Bine. Spuneți-mi, scuze, de cât timp sunteți împreună?
Facem un an azi.
- Azi? Cum adică azi? - Da. Mă așteptam măcar la o floare.
Ce rușine! Cum aș putea să repar asta?
Cum să repar asta?
E iubire adevărată Iubire pură
Ca un diamant Ca un safir
Ca lingourile de aur Pe care le țin în siguranță în Elveția
E iubire adevărată, iubire pură Care nu ține cont de bani
Jură-mi, zână dulce Că te-ai culcat cu mine din iubire
Locul ăsta e superb.
Vila e mai mică, am unele mai mari, dar țin mult la asta.
Dacă-mi permiteți, de unde vine toată bogăția asta?
E clar că n-a picat din cer. Notați asta!
Tot ce am
e rezultatul a peste 60 de ani de sacrificii și muncă grea.
Dar dv. veți împlini 50 de ani.
Vorbesc despre tata. Nu despre mine.
Doamne ferește! Să vi-l prezint!
Tatăl meu, Eugenio, un Erou al Muncii.
A muncit în fiecare zi din viața lui.
A muncit și-n ziua în care a murit mama.
Imaginați-vă un tapițer modest din sudul Italiei,
care și-a deschis o fabrică mică de canapele în nord,
apoi, o fabrică mare în Brianza, apoi, s-a listat la bursă,
apoi, atac cerebral.
Săracul de el!
Tată!
Sunt cu o jurnalistă. E americancă.
Îi arăt toate bogățiile mele. Ești mulțumit?
Păm...
Nu înțelegem. Afectează zona limbajului.
O vrea să spună: „Pământul meu drag? Fiul meu iubit!” Cine știe?
Doctore, va mai vorbi vreodată?
E greu. E foarte descurajat.
Tată! Viața e frumoasă! Trebuie să navigăm prin ea!
Eu nu muncesc, fiindcă, dacă aș face-o
Aș obosi și nu m-aș mai îndrăgosti
Să dansăm!
Înainte, tovarăși! La marea petrecere muncitorească
Ce veți face împreună acum?
Mergem pe cele cinci continente
și ne întoarcem în Sardinia ca să-l sărbătorim!
Sunt de acord cu orice, dar de ce doar cinci continente?
Să mergem pe toate!
- Pe toate! - Nu ducem lipsă de combustibil!
Așa e. Nu-i lipsește nimic. Are bani, vile, mașini,
- ...bărci, femei frumoase, tot. - Dle, vă caută fosta soție.
Linda, dau un interviu! Poți să mă suni mai târziu...
De fapt, nu, îi lipsește ceva.
- Când ați văzut-o? - Ieri-dimineață.
- I-am găsit telefonul în sertar. - I-ați verificat rețelele de socializare?
A șters tot.
Era și timpul! Mașini de propagandă, vândute ca democrație.
GIMNASTICĂ RITMICĂ
- Ce se întâmplă aici? - N-o găsim pe Cristal.
Am căutat bine prin casă? Are 500 de metri pătrați.
Cine e domnul?
Sunt proprietarul vilei și tatăl fetei.
Nu sunteți dv. tatăl?
Nu, Tarek e partenerul. Locuiesc cu el.
El e tatăl.
- Așa-zisul tată. - Ba sunt tatăl, Star Trek!
Cristal. Numele?
- Za... - Zalone.
E minoră, nu?
- Da... - E minoră.
Data nașterii?
Vă rog! Pe rând! Sunt un gentleman.
- Nu mi-aș permite! - Spuneți!
- Îmi spune cineva?
Încerc eu.
Deci, era anul deschiderii Palma Noir în Ibiza.
Era prin 2007, 2008. Încă nu era vară.
- 15 aprilie 2008. - Aprilie!
- L-am ajutat. Era la mintea cocoșului. - Cum e Cristal?
E victima societății alienante și competitive,
care condamnă indivizii la singurătate existențială.
Înțelegeți de ce a fugit fetița? Imaginați-vă să-l ascultați zilnic!
Dnă Restelli, aveți poze recente cu Cristal?
- Sigur. Veniți cu mine! - Avem?
- Mă scuzați! - Da.
Fosta dv. soție e Linda Restelli?
Modelul?
- Ați recunoscut-o, în ciuda decăderii? - Uite cum arăta!
- Uite! - Cât de mult s-a schimbat!
„Gata cu moda, fac teatru experimental.”
Teatru experimental? O experimenta teatrul.
N-o vrea nimeni. E groaznică. Evitați-o!
El cu ce se ocupă?
De unde dracu' să știu? E scriitor, regizor...
- Un tip excentric. - Extrem de excentric.
E singurul palestinian care ocupă un teritoriu. Gaza.
Gaza mea. Casa.
Bine. Începem să o căutăm.
Cred că exagerăm. Nu vă faceți griji! Se întoarce diseară.
Nu exagerăm!
- Știi ce a făcut Corina? - Cine e?
Prietena lui Cristal.
A sărit de pe balcon. Știai?
Aia dolofană?
Cum așa?
- E vina dv.! - A mea?
A celor ca dv., care spun „dolofană”,
angajându-se în discursuri stigmatizante, respingător de arogante.
- E bine că a supraviețuit Corina. - E dolofană. A sărit ca mingea.
Nu, dnă? Una slabă s-ar fi făcut praf.
Ați contactat-o pe Corina? Știe ceva despre Cristal?
Nu răspunde!
Uitați cum facem!
- Uniformele o pot speria. - Merg la Corina!
Nu! Merg eu. Sunt tatăl ei.
- Știți unde locuiește Corina? - Mergem împreună.
Mișcă-te!
- Mă scuzați! Puteți păstra discreția? - Da.
Din cauza meseriei, prefer să nu divulg...
Că e actriță. Fiica mea n-ar mai veni.
Mergem?
Două ore. Fir-ar!
Vă recomand să fiți foarte blând cu Corina.
Face terapie pentru tulburările alimentare. Uitați-o!
Corina!
Bună!
Poți să cobori?
Folosește scările, Corina!
E mai bine să vorbești clar cu ea.
- Lăsați-mă pe mine să vorbesc! - Da, dar fii clar!
Folosește cuvinte simple!
- Jur. - Bine.
- Pa! - Pa!
Deci? Nimic?
- Nu știe nimic. - Cum să nu știe nimic?
Dv. știți despre Cristal, despre viața, vulnerabilitățile ei?
Nimic! Știți doar puterea taumaturgică a banilor, dar nimic despre a fi părinte.
Nu înțeleg „taumaturgic”.
- Asta i-ai spus? S-a supărat. - Dv. n-o veți găsi niciodată.
- O s-o găsesc singur. - Da? N-o s-o găsesc eu?
Star Trek! O s-o găsesc eu, Star Trek!
- Du-te dracului! - Nu știi ce pot face „taumaturgologii”.
I-am dat un buletin fals și un telefon cu cartelă nouă.
- Bravo! - Cine era tipul cu Ferrari?
Tatăl lui Cristal. Un pămpălău.
Atenție! Pămpălăul vine spre noi.
- Doamne, nu! - Corina!
Corina?
- Putem vorbi puțin? - Ce e?
Poate între patru ochi?
Bună seara, dle Zalone! Vă rog!
Hai, Corina!
N-ai mai fost la restaurantul ăsta bun?
Am fost la toate, dar pe ăsta l-am ratat.
E păcat, pentru că...
Martin Ruggeri, bucătarul-șef, e extraordinar.
Viziunea lui asupra bucătăriei romane...
E sofisticată. Uite!
Gricia cu șapte tipuri de piper, spumă de porc toscan și guanciale prăjit.
Cunosc bine felul.
Iar pentru dv., domnișoară...
Alge kombu pe un pat de humus cu ienupăr corsican.
Am ales ceva mai ușor pentru tine.
- Vreți să gustați și dv. din gricia? - Nu!
Domnișoara ține o dietă foarte strictă.
Nu-i așa, Corina?
Ce vrei de la mine? Nu știu unde e Cristal.
Nimic. Vreau s-o cunosc pe prietena fiicei mele.
Știi? Noi, părinții, suntem mereu ocupați cu munca...
Despre ce vorbești? Tu nu faci nimic cât e ziua de lungă. Zău!
Deci fiica mea ți-a povestit despre mine.
Mi se umple inima de bucurie.
Ascultă! Tu de unde ești?
Din Moldova.
Din Moldova?
Atunci, ai cunoscut foamea în țara ta, nu?
Și aici, dobitocule!
Uite...
Coda alla vaccinara, înăbușită de Martin în Château-du-Pape,
e de neegalat.
Corina, nu cumva ai uitat, iar Cristal ți-a spus...
Nu, în mama mă-sii, nu mi-a zis nimic!
Ușor! De ce țipi? De ce ești nervoasă?
Pentru că mi-e foame de crăp!
Scuzați-ne!
Atunci, mănâncă napii!
Știi, Corina, mă bucur mult pentru Cristal,
fiindcă poate conta pe o prietenă loială.
Altcineva mi-ar fi spus unde a plecat.
- Saint-Jean-Pied-de-Port. - Unde?
La Saint-Jean-Pied-de-Port.
Sunt în Franța, în Saint-Jean-Pied-de-Port.
Aici începe traseul francez al Camino de Santiago.
HOTELUL PELERINILOR
Iar, de aici, se obțin actele de pelerin pentru Camino.
Intrați, vă rog!
Intrați!
Sunteți italiană?
Da, italiană.
Actul de identitate!
Sunteți majoră?
Da.
Păreți mai mică.
Mi se spune des asta.
Annette?
Probleme?
Are 18 ani.
Ce noroc pe tine!
Trebuie să ștampilezi acreditarea asta în fiecare oraș de pe Camino.
Buen Camino!
Mulțumesc!
'Neața!
Bine. Să începem!
Aceste semne cu scoica și săgeata
sunt peste tot pe Camino și arată drumul spre Santiago.
Prima etapă e cea mai grea.
Sunt 25 de kilometri
și voi urca 1.500 de metri în Pirinei ca să ajung în Spania.
Se începe de la arcada asta.
Și ăsta e primul meu pas...
M-ai sunat chiar când făceam primul pas pe Camino!
Cri, a venit taică-tău ieri.
Nu i-ai zis nimic, nu?
Corina, ești o scorpie!
Cristal!
Om prost și arogant! Măgar analfabet!
- O s-o găsesc eu pe Cristal. - Tarek!
- Checco a găsit-o pe Cristal! - Serios?
A spus unde?
Nu, a zis că o poți găsi singur.
Cristal trebuie să se întoarcă! Nu poate sta cu el!
Ar fi un blestem pentru ea!
Doamne, Tată Ceresc!
Lasă-i pe îngeri să aibă grijă de slujitorii Tăi!
Fir-ar să fie! Ce-a fost în mintea ta, Cristal?
Nu poți să dispari așa, Cristal!
Și ce cauți aici, printre oamenii ăștia așa de ponosiți?
Cine sunt ei?
Nu răspunde.
Scuze. Cine sunteți voi?
Suntem pelerini. Ne primim binecuvântarea.
Ascultă, Cristal!
Ne întoarcem acasă diseară, fiindcă tatăl tău,
mâine-dimineață, la ora 6:00 fix,
va fi pe barcă.
- Nu vreau să merg acasă. - Nu?
Asta înseamnă că va trebui să renunți la cadoul ăsta mic.
Un cadou de 8.000 de euro, de la tata.
Nu-mi trebuie. Am rucsac.
Are rucsac...
Are rucsac. Vă vine să credeți, doamnă?
Astea nu mai au valoare, nu?
Imaginați-vă! A trebuit să deranjez un ministru ca să obțin asta azi.
Ce-ar fi să facem așa?
Afară e un Ferrari Portofino. Îmi place mult.
E al tău, da? Când îți iei permisul, va fi al tău.
Nu vreau nicio mașină! Vreau să merg pe jos.
Și unde vrei să mergi pe jos?
Până la catedrala din Santiago.
Bine, mergem la catedrala aia, dar diseară mergem acasă, Cristal.
Mă scuzați, dar nu cred că veți ajunge acasă diseară.
- De ce? - E la 800 de km de aici.
Câți?
- Am ajunge într-o lună. - Nu. Scuzați-mă, părinte Depardieu...
Îmi pare rău, dar nu sunteți pelerini. Sunteți nebuni de legat.
Fiica mea...
Cristal? A plecat? Cristal?
Cristal, ce facem? Urci în mașină?
Mergem de trei ore așa.
Mă dor brațele de mor, Cristal. Nu ți-e milă de tatăl tău?
N-ai pic de omenie! Scuze, dar e adevărat.
Te miști?
Uite-l pe ăsta! Faci Camino într-un Ferrari?
Ca-n videoclipuri. E mai ușor și mai comod.
Cristal!
Uită-te ce m-ai pus să fac azi!
E Fecioara din Biakorri. E măicuța păstorilor și a pelerinilor.
I-a însoțit pe săraci pe Camino.
Iar pe cei bogați, ca noi, îi trimitea acasă.
„Ce căutați cu săracii? Aveți de toate.”
Ce, e o minciună?
Să mințim Fecioara Maria? Știe exact ce venituri am.
Măicuța e de la Poliția Financiară.
Cristal, urcă în mașină acum!
Fecioară din Biakorri, ce încăpățânată ești! Cui te-ai izbit?
Speram să mă întorc și să nu-l mai văd,
dar era mereu acolo, pe urmele mele.
Am ajuns în Spania, Cristal. Îți vine să crezi?
Și nici n-am mâncat încă!
E un restaurant cu pește. Uite!
Scuzați-mă, e bun restaurantul ăsta cu pește?
Nu e un restaurant bun.
Recomandați carnea?
E un restaurant cu fripturi, Cristal! Hai la fripturi, scumpo!
Cristal, îmi spui unde mergi acum? Cristal?
Scuză-mă, doamnă. Unde mergeți?
- E un hostel. - Adică?
- E un loc unde se doarme. - Fir-ar, Cristal!
Sunt hoteluri de cinci stele pentru cei ca noi!
Pentru Dumnezeu!
Uite!
N-o să mai vezi asta.
Mâine e Festivalul Sf. Fermín și nu mai oferim camere,
dar o să fac o excepție.
Vă putem caza în camera lui Ernest Hemingway.
Adică trebuie să dorm cu tipul ăla?
Nu vă faceți griji! Dl Hemingway nu se întoarce astă-seară.
N-o să-l las să intre.
- La revedere! - Noapte bună!
MARTINA JUMĂTATEA MAI BUNĂ
Bombonico!
Scumpule? Ne-am oprit pe Riviera Franceză.
A fost o tragedie.
Adică?
S-a stricat mașina de gheață.
- Nu! - Checco! Cocktailuri calde? Zău așa!
Dispare un mit!
Dragilor, vă rog să-mi acceptați scuzele.
Mâine trimit tehnicienii, da?
Când te întorci, iubire?
O știu pe fiică-mea. Mâine se va plictisi și ne întoarcem.
Te rog, grăbește-te! Mi-e dor de tine. Pa!
Ce zi!
Prima oară în Pamplona, dle?
Da, prima oară. Am venit pentru fiica mea.
A decis să meargă pe Camino de Santiago.
Și fiica mea a vrut asta, dar nu poate.
- De ce? - E minoră.
I-am zis: „La anul, vei fi majoră și vei putea să mergi singură.”
Șampania Cristal, dle!
Domnule?
DATA NAȘTERII 15.04.2007
Ce se întâmplă?
O să vadă ea ce se întâmplă!
Deci? Ce e asta?
Falsifici acte mai nou?
Crezi că sunt senil și că nu știu când te-ai născut?
Nu știi nimic despre mine! Nu mai deranja!
- Nu-i vorbi așa tatălui tău! - Tu?
Tu ești tatăl meu?
Da. Citește numele de pe cardul tău! Vezi cine e titularul!
Dacă nu te oprești acum, îți reduc limita zilnică la 500 de euro.
- Nu! E prea mult, nu? - Nu, doamnă. Uneori, e necesar.
Altfel, copiii nu vor înțelege niciodată. Camino ăsta e un moft.
E dintr-o serie de mofturi pe care nu le duci la capăt, Cristal.
Ca patinajul artistic, navigația, echitația...
Măcar eu încerc să fac ceva! Tu n-ai făcut nimic în viață!
Da, așa e.
Dar am fost consecvent, Cristal.
N-am ezitat niciodată. Chiar și când am vrut să fac ceva...
- Am zis: „Nu! Fii consecvent...” - Nu vreau cardul tău!
N-o să mă mituiești ca pe Corina!
Da? Tu pe cine ai mituit ca să ai buletinul ăsta fals?
Tu ești fals!
Nu. Eu sunt real.
Domnilor, eu sunt exact așa cum mă vedeți.
Un pămpălău!
Nu! Are perucă!
Nu e perucă. E un plasture transdermic, inculților!
Cristal!
Nimeni n-a îndrăznit să-l facă pe tatăl tău pămpălău!
Pămpălău!
Dragilor, avem un pămpălău la festival,
dar, fiindcă e italian,
i-am acordat titlul „Pămpălăul Sfântului Fermín”.
Să vedem imaginile cu ce a făcut ca să merite coroana!
- Doamne! - Oricum,
cum v-a trecut prin cap să parcați aici?
Așa parchez mereu în Italia.
Acolo poți da peste pisici, câini, chiar și mistreți în Roma, dar nu tauri.
Bine. Îl încoronăm pe pămpălăul Sfântului San Fermín?
- Da! - Cât a costat Ferrariul?
Să nu vorbim despre asta! Din fericire, mai am cinci.
Imaginați-vă că tatăl meu spunea: „Șase sunt prea multe. Prea multe!”
Vedeți ce se întâmplă?
- Ați fost prevăzător. - Mereu!
Sunt peste tot în lume
Îmi place melodia.
O petrecere de neegalat Riau! Riau!
- Bună dimineața! - Bună dimineața!
Plasturele dv.
Mâine merg la tricologul meu din Milano.
- Îmi va face unul mai blond. - V-ați hotărât să plecați?
Îmi sugerezi să rămân aici cu fiica mea demonică?
Cred că ar trebui.
Cristal își caută tatăl.
Nu, de fapt, tatăl ei a căutat-o, dar ar fi vrut să n-o găsească.
Nu plecați!
- De ce nu mergeți împreună pe Camino? - Eu, pe Camino?
Cine face așa ceva? Zău!
Eu am fost pe Camino de Santiago.
Și eu am mers pe Camino de Santiago.
De fapt, m-am întors săptămâna trecută. E uimitor.
- Și el a mers. - Da?
S-a întors săptămâna trecută.
Da, dar când a plecat?
Cred că în 1982.
Deci, ce o să faceți?
Știți ce? N-am nici măcar haine potrivite. Mi-au distrus lucrurile.
Vă trebuie doar strictul necesar pentru Camino.
Eu sunt Alma.
Mergem?
Sigur ai luat tot ce-ți trebuie?
Doar strictul necesar.
Dacă mai trebuie ceva, cumpărăturile sunt pasiunea mea.
Nu.
Regula e ca rucsacul să nu depășească 15% din greutatea ta.
- Da? - Deci,
ori mai lași ceva, ori te îngrași.
Niciodată! Sunt atent la corpul meu.
Și sunt cu un model. Îți dai seama?
Câți ani are?
Regula e ca femeia să nu aibă mai mult de 50% din vârsta mea.
Atunci, eu nu mă încadrez. Am 40 de ani.
Sper că ai deja un bărbat.
Să zicem că merg pe Camino fix pentru el.
Sunt pe Alto del Perdón. În spatele meu, sculpturile pelerinilor.
Uitați-vă ce minunate sunt!
Uitați-vă ce frumusețe!
- Uitați-vă... - Surpriză!
Mama mă-sii! Pleacă! Dispari din fața mea!
Mă tratează ca pe un idiot.
Să știi că mă disprețuiește, Alma!
Nu. Nu te disprețuiește.
Te urăște.
Da? Știi ceva? Eu plec.
Să te suporte maică-ta!
Mucoaso!
- Checco, unde pleci? - Nu.
- Ce să fac cu ea? - Trebuie să ai răbdare.
Camino e lung.
Se pot întâmpla multe lucruri. Ai fi surprins.
Bine. Merg să mă odihnesc.
Mergem, Alma?
Și lucrurile tale?
Vino!
Aici e Puente de la Reina.
E un pod construit de regina Munia pentru pelerini.
Ei se închină și trec desculți în cinstea ei.
Ca mine...
Și ca toți ceilalți pelerini.
Nu toți.
E mereu un îngâmfat care se crede Dumnezeu!
- Dă-i jos acum! Hai! - Da, îi dau jos, ca toți ceilalți.
Oricum, ediție limitată, 3.800 de euro!
Regina ar trebui să se închine.
- Da? Nu sunt pantofi obișnuiți. - Hai!
Cristal, i-am dat jos!
Cristal? Crist... os atotputernic! Blestemată fie regina aia!
- Mergi! - Curva!
Unde e locul ăsta?
Am ajuns.
Nimic. Nu răspunde.
Cine?
Dr. Limberti, șeful secției de chirurgie plastică de la San Raffaele.
Pentru o bășică?
Îmi pasă.
Ți-o sparg eu.
Da, dar va lăsa o urmă. Cum o să mă mai afișez pe barcă?
Știi, defectele astea, între noi...
- Nu-ți face griji! - ...nu se acceptă.
Bună seara, fraților! Bine ați venit!
Mulțumesc!
Mulțumesc, frate! Fii binecuvântat!
Mulțumesc mult!
Cristal, mă ocup eu! Cristal! Sunt tatăl ei. Plătesc eu. Ce...
- Poftim? - Aveți POS?
N-am POS.
Cod IBAN? Fac un transfer...
Intrați, vă rog!
- Ce arogant! - Hai!
Așteaptă oamenii.
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Checco, hai!
- Hai! - Trebuie să dorm aici? Eu?
Sunt sigură că ai stat în cele mai bune hoteluri din lume.
În cele mai exclusiviste.
Da, dar acum ești aici. Cu fiica ta.
Arată-i cât de fericit ești că ești aici, cu ea. Da?
O să încerc.
Doamne! Ce frumos e aici!
E uimitor! E superb!
Uite cum au folosit lemnul!
- Frumos! - Cu fier. Foarte elegant!
E ca într-un film.
- Da? Care? - Lista lui Schindler.
Ce avem aici? Dușurile!
Tinere, dă drumul la apă!
Uite! Nu iese gaz!
E foarte frumos!
Serios, Cristal.
Serios.
Ăsta e rapul binecuvântării
Dumnezeu să ne binecuvânteze mâncarea!
Întindeți mâinile!
- Îndoiți coatele! - Îndoiți coatele!
Și cu asta am binecuvântat totul!
Bravo! Foarte inovator, Cristal! Foarte inovator! Rapul... Frumos!
Acum, să ne gândim o clipă la toți aceia
care nu pot mânca așa ceva.
Ce-a zis?
Să ne gândim la aceia care nu pot mânca asta.
Dar la cei care trebuie să mănânce asta? Cine se gândește la ei?
Poftă bună!
Mulțumesc.
Scuzați-mă! Cine e bucătarul?
- Cine e? - Hiroshi.
Tu ești? Japonezul? Tu ești?
Atunci, aplauze pentru Hiroshi!
Bravo!
E specialitatea mea.
În Japonia, s-au inventat karatele după ce au gustat din bucătăria ta?
Îmi pare rău, Hiroshi, doar că...
Să nu mai faci asta niciodată!
Ce dracu' a pus ăsta în sos?
Nici cu acid clorhidric nu se duce.
Scumpo!
Scumpule? N-a venit nimeni ca să repare mașina de gheață.
Și mai e o problemă.
Ce mai e, Martina? Nu mă agita!
Checco, voiam niște tarte cu anșoa și unt.
- Dar avem! - Nu sunt din Marea Cantabrică!
Cum de-au ajuns pe iahtul meu?
Prea mult disconfort! Au plecat toate fetele.
Ascultă, Martina!
Noi doi vom fi din nou în top, promit.
Te iubesc.
Nu pot să fac asta.
Nu pot. Am făcut tot ce-am putut, dar...
Și oalele?
Știi, Cristal? Tatei i-a plăcut mereu să spele vasele.
Știu că nu mă crezi, dar e adevărat.
Bună! Sunt Alma.
Mulți pelerini fac Camino ca să se regăsească.
Eu merg ca să găsesc curajul de a mă pierde.
Eu sunt Gianni și sunt nevăzător.
L-am rugat pe prietenul meu Riccardo să mă însoțească pe Camino,
dar el era căsătorit și n-avea timp să meargă.
Din fericire, în cele din urmă s-a despărțit.
Acum, îl însoțesc eu.
Ce faceți?
E ritualul lumânărilor. Fiecare pelerin își spune povestea.
Bună!
Sunt Leo și sunt aici fiindcă am simțit
nevoia să încep un drum spiritual,
ca să găsesc lumina care e în sufletul meu.
Taci!
Eu sunt Cristal. Sunt o fată care nu duce lipsă de nimic.
- Așa e! - Am tot ce-mi trebuie și mai mult.
E adevărat, e fiica mea. Fiica mea! E adevărat. Totul!
- Dar nu mai e de ajuns. - Ce?
Putea să-mi spună! Îi suplimentam fondurile. Prostuța!
Așa că am decis să merg pe Camino
ca să găsesc ceva autentic, care îmi lipsește din viață.
Asta nu! I-am dat doar lucruri autentice, de firmă.
Lipsa de autenticitate mi-a adus sentimente de tristețe și durere,
pe care sper să le depășesc.
Scuzați-mă, doamnă, e târziu!
Salutare! Eu sunt Checco.
Cristal nu spune din modestie, dar e fiica mea.
Cristal, nu ți-am spus niciodată,
dar și tatăl tău a trecut printr-o perioadă tulbure.
S-a întâmplat când aveam 25 de ani.
Mă dusesem la New York ca să cumpăr modelul Nautilus 57-11.
După cum știți, e acel Patek Philippe
fără de care nicio colecție de ceasuri nu poate fi completă.
Dar, când am ajuns în Manhattan,
am aflat că magazinul de bijuterii fusese complet distrus, ars.
Adio, vis!
A fost o lovitură grea.
Dar, în acea zi, am învățat că trebuie să trecem peste lucruri,
Cristal.
N-am să uit niciodată acea zi. Era 11 septembrie 2001.
Spun asta fiindcă, da, vine întunericul,
dar urmează mereu lumina, Cristal.
L-am urât din tot sufletul. Speram să dispară pe vecie.
Dar era acolo, la câteva paturi de mine.
Alo!
Ca să vezi unde am ajuns!
Nu! Nu câinele! Zău așa!
Te deranjează, dacă doarme el aici? Dacă da, o să dorm eu.
Nu, prefer câinele. Îmi plac câinii.
- Fir-ar să fie! - Checco?
Da!
Sunt Leo. Mă mai știi?
Calea spirituală.
De fapt, merg pe Camino ca să cunosc gagici mișto.
În floarea vârstei, nu? Maică-sa știe?
Da.
Olga a scăpat ceva sub patul tău.
Ne ajuți tu, te rog?
Fir-ar a naibii!
Duceți-vă dracului, tu cu baba ta și cu dentistul ei...
Totul e bine. Tatăl adoră locul ăsta.
E minunat.
Bună!
Cristal, l-ai văzut pe Checco?
Nu și sper să nu-l mai văd. Vreau să merg singură.
Bine.
Buen Camino!
Ce?
Trezește-te! Hai!
Sus! Trezește-te! Hai!
Juan! Dă clopotele mai încet!
Clopotele?
- Ai puțin respect! - Au plecat toți. Hai!
- Sau mergi pe jos, pe căldură. - Ai o cafea?
O cafea? Și un croasant? Hai! Mergi!
Ușurel!
- Ai întârziat! - Unde mă schimb?
De unde să știu?
- E vreun cavou liber? - Un cavou? Te rog!
Glumești. Hai!
Ce consumăm cu adevărat când stăm într-un bar? Ne consumăm pe noi.
Sistemul ne dă timp liber ca să ne închidă, ascultători,
în sclavia noastră.
Dar trebuie să ne eliberăm de toate astea.
Cu calm. Cu foarte mult calm.
- Tarek! - Scuzați-mă!
Ce a zis? Când se întoarce Cristal?
Nu răspunde. Am sunat întruna.
Tarek, mă gândeam că, poate, e bine pentru Cristal
să petreacă timp cu tatăl ei.
Ce tot spui? Cristal se va pierde cu omul ăla!
E cineva aici?
Vai! Un om!
Scuzați-mă! Ăsta e drumul spre Camino de Santiago?
Pe care-l faceți?
Camino francez? Camino englez? Camino portughez?
Așa merg eu. Spuneți-mi dv.!
Așa merg pămpălăii.
Unde s-a dus? Îmi caut fiica!
Cristal!
Îi faci asta tatălui tău?
Ajutor!
Cristal!
Ce s-a întâmplat, Cristal?
Fir-ar să fie!
Ce s-a întâmplat?
Am căzut. Glezna!
Ușor! Mă doare!
Cine te-ai crezut? Indiana Jones?
Ești o fată de oraș, Cristal. Acceptă asta! Așa te-am făcut.
Tu nu mergi în pădure. Mergi în cluburi, la cocktailuri.
Uite!
Așa ceva nu se întâmplă la discotecă, Cristal.
- O să treacă. Calmează-te! - Oprește-te!
- Am zis să te oprești! - Calmează-te! Stai jos!
Să vedem dacă vine cineva!
Nimic! Asta e situația.
Nu! Nu-mi vine să cred!
Cristal, vezi? Tata a exportat „Made in Italy”,
iar, acum, ne mulțumește.
Eu sunt patronul! Zalone!
Nu visezi, puștiule. Eu sunt! Zalone.
Eu sunt patronul!
Oprește!
CANAPELE ZALONE
E un ordin! Oprește!
Când ajung la sediul din Brescia, îi arăt eu!
- Monza! Sediul e în Monza! - În Monza?
N-ai fost niciodată acolo!
Stai!
Scuzați-mă!
Opriți!
E o urgență.
Atenție! Faceți loc! E cod roșu!
Faceți loc pentru Santiago Bernabéu! Faceți loc! Am un cod roșu la bord!
Faceți loc!
- Checco? - Alma!
- Checco! - Alma! Oprește!
- A căzut! Și-a rupt glezna. - Ce?
- Vin cu voi. - Cum e cu chestia asta? Urcă!
Cum te simți?
Nu te mai holba!
Da, îi spun eu.
Cristal, nu e fractură,
dar e o entorsă urâtă.
Trebuie să te odihnești. Da?
- Cât timp? - 15 zile.
- 15 zile? - Da.
Deci, nu va putea merge.
Nu, nu va putea.
Și începuse să-mi placă drumul ăsta, Camino!
Nu mai spune prostii, da?
Nu, chiar îmi plăcea. Dar s-a terminat.
Bine, merg să organizez întoarcerea acasă.
E-n regulă.
De ce?
Da, sunt dl Zalone.
- Card Extra Gold 1489. - Da, spuneți!
Trebuie să trimiteți urgent un elicopter de salvare.
Sigur.
Mai bine un avion mic, cu personal medical la bord.
Îmi spuneți unde, dle Zalone?
Da. Ce întrebare bună!
Sunt în Spania. Poate că e mai bine să vă trimit locația mea.
Ce se întâmplă?
Cristal nu trebuie să se oprească acum. Înțelegi?
Doctorul a zis că nu poate merge. Ce pot să fac eu?
Știi ce-ar putea face un tată, dacă ar vrea?
Miracole, Checco.
Miracole.
Bună dimineața, doamnă!
Și dv. mergeți la Santiago pentru un miracol, nu?
Am dus-o pe fiică-mea la Međugorje.
Am fost și la Lourdes, nu?
Fátima. Sunt escrocherii, doamnă.
Să vedem dacă Santiago ăsta...
E bărbat. Ar trebui să fie mai de încredere.
Buen Camino!
- La revedere! - Ce idiot! E un idiot!
Nu înțeleptul e cel care-ți arată calea
Nu fratele mătușii E la registrul nașterilor
Nu supereroul E cel care salvează fetița
Și pentru că am fost în Cortina
Nu poza de pe biroul tău
Nu cățelul pe care-l mângâi Și, apoi, îl lași
Nu acel joc de imitație
AJUTAȚI-MĂ, VĂ ROG!
Uită-te la sprâncene!
Ce se va întâmpla? Ce e înăuntru?
Ce e într-un ADN?
De ne face să ne întâlnim aici Fără să știm drumul
Dar orice ar fi, orice s-ar întâmpla
Buen Camino!
SPITALUL PELERINILOR
Mulțumesc!
Dar tu? N-ai acreditare?
Scuze!
Uite aici!
Să continui?
Astea sunt acreditările.
Alea? O să-mi iau una. Cât costă?
Scuze! Mai avem două paturi.
Mai sunt doar două paturi.
Atunci, unde dormi astă-seară, Alma?
În seara aceea, s-a întâmplat ce așteptam de mult,
să primească, în sfârșit, o lecție de umilință.
- Soțul tău a murit? - Da. Săracul!
- Eu sunt singur. - Ce drăguț!
- Da, dar n-o pot uita. - Ți-am zis să te uiți în jur.
Unde? Nu e nimic.
Ce se întâmplă? Ce e?
Ce ai pățit?
Gata! Nu mai pot! Vreau acasă.
Te-ai țicnit?
- Nu! - Ai auzit-o?
Tocmai când am ajuns?
Acolo e Santiago!
Am ajuns la jumătate!
- Da, așa e. Scuze, nu știu italiană. - Am înțeles.
- Cât mai e până la Santiago? - Încă 400 de km.
Învață italiana, fiindcă induci în eroare!
- Bine. Să mergem! - Nu. Gata! Mă întorc.
- Plec acasă. - Nu pleci nicăieri. Atenție!
- Vrea să plece acasă! - Nu, Cristal, hai!
Haide, Cristal!
Curaj!
Cristal!
- Vreau acasă! Lasă-mă! - Nu faci lucrurile pe jumătate!
- Dă-mi drumul! - Nu faci lucrurile pe jumătate!
- N-o să renunți! - Lasă-mă!
- Lasă-mă jos! - Cristal!
Ești arestată, Cristal! Te duc la poliție.
Dnă Restelli, i-ați spus fostului soț s-o aducă acasă?
Îi spun de săptămâni, dar nu mă ascultă.
Ca să acționăm, trebuie să-l reclamați pentru răpirea copilului.
De asta suntem aici. Nu, Linda?
Da.
Urmați-mă!
- „În Anno Domini 2025.” - Domino?
Domini! Nu sunteți creștini?
- Ba da! - Deci: „În Anno Domini 2025,
infra scripto Linda Restelli...” Subsemnata.
Subsemnata!
- „Întocmește o plângere...” - Întocmește?
„Depune o reclamație.”
Depune.
„În detrimentul domnului Zalone.”
Împotriva!
Mă scuzați. Puteți scrie dv., vă rog?
Iată-mă, din nou, pe drum!
Chiar el mi-a dat puterea să continui să merg pe Camino.
- Bună! - Bun-venit!
Bun-venit!
Locul ăsta e drăguț!
Buen Camino!
Mulțumesc, scumpo!
Checco, strângem bani pentru cină.
Vei aproviziona cu părintele Tobías?
- Da, merg. - Da?
Cumpărăm de la un fermier, un prieten de-ai mei.
A zis că mergeți la un fermier.
O clipă! Noi cumpărăm mâncarea, dar cine o gătește?
- Cine gătește azi? - El.
Nu!
Ce-ar fi să mă ocup eu?
O sărbătoresc pe fiica mea.
A fost rănită, dar a revenit pe Camino, așa că...
Pelerini, astă-seară eu organizez cina pentru voi, da?
Bine.
Te aștept jos.
- Bine. - Mulțumesc, Checco.
- Ce e? - Nu-mi organiza o petrecere, da?
- De ce? - Pentru că te cunosc.
Trebuie să te dai mare mereu.
Am venit ca să împărțim o mâncare simplă,
cumpărată cu bani adunați de la toți. Ai înțeles?
Cristal, tatăl tău s-a schimbat mult pe Camino.
Am înțeles atâtea lucruri! Atâtea!
Adevărul e că încă aveam prejudecăți.
Dar Camino l-o fi schimbat cu adevărat.
Și trebuia să am încredere în el. Cu adevărat.
Iar cu el era părintele Tobías.
Sigur îl conducea pe calea cea bună.
Hai, fermierule!
Checco!
N-avem bani. Cum o să plătim?
Există providență.
- Nu. - Gustă!
Gustă!
- Două. - Două sute de grame?
- Da. - Două întregi. Două Pata Negra.
Aveți gusturi, dle. E vin franțuzesc de calitate.
Da. Pune-l aici! Toarnă-l aici!
- Aici? - Da.
Deschide și toarnă!
Da. Și aici!
Checco, spune că nu poate, că e imposibil.
- De ce? - Fiindcă demnitatea mea n-are preț.
Am trei stele Michelin. Nu pot.
Bine, oameni buni!
Facem un toast în cinstea fiicei mele cu vinul fermierului?
Da!
- Pentru Cristal! - Cristal!
Cristal!
Checco, vin de fermier pe naiba!
Nu văd, dar mă pricep la vinuri.
Ține-ți gura astă-seară, da?
Iar, acum, aplauze pentru Miguel, fermierul care a pregătit toate astea!
Miguel!
Alma!
- Te înțelegi mai bine cu Cristal, nu? - Mult mai bine.
Să zicem că am ajuns s-o cunosc mai bine în ultimele săptămâni.
Bravo, Checco!
Un tată care citește inima fiicei sale!
De fapt, i-am citit jurnalul secret.
Nu, Checco! Nu poți face asta.
Știu, dar și-a șters toate conturile.
- De unde să știu ce face? - Nu din jurnalul ei secret!
Am citit lucruri foarte îngrijorătoare.
A avut câteva dezamăgiri în dragoste, da?
Acum respinge toate lucrurile materiale
și vrea să se dedice spiritualității și rugăciunii.
Asta a scris.
N-o vrea să se călugărească, nu?
Ar fi o mare problemă.
Nu, Alma. Ar fi o catastrofă.
O fiică am! Și se călugărește?
Face un jurământ de sărăcie și îi dă totul lui Leo, papa?
El se fâlfâie pe aici și adună tot? Nu!
Nu merge așa.
Vine!
- Eu ies cu Alberto. - Cu Alberto?
Da.
- E vreo problemă? - Nu. De ce ar fi? Mergi!
Mergi!
- La revedere! - La revedere!
Alberto?
Te rețin un pic? Trebuie să vorbim.
- Ieși cu fiica mea... - Vă opresc aici.
Știu ce-o să spuneți. Nu vă faceți griji!
Cristal mi-a spus că e minoră și...
N-aș încerca nimic cu ea.
Atunci, nu ieși cu ea! Trebuie să încerci ceva.
- Ce e? E urâtă? - Nu. Dimpotrivă!
Atunci, trebuie să-i faci avansuri. Da? Ești drăguț, italian, simpatic.
Spui o glumă, vorbiți, apoi, te uiți în ochii ei,
bagi ceva poetic...
Da? Și te oprești. Nu mergi mai departe. E un copil.
E prima întâlnire.
- Promiți, Alberto? - Da.
Stai să-ți dau ceva!
- Ia cardul ăsta! Nu, asta... - Nu! Nu pot.
Îți crește farmecul cu 50-60%. N-are limite. Hai, ia-l!
Ia-l!
- Mergi! Alberto? - Bine.
Da.
Să sperăm la ce e mai bun, Alma! Pare un tip potrivit.
Avem concert și-n noaptea asta.
O simfonie.
Sună așa... Ascultă...
Și acum... Așa! Vă știu deja.
Checco, e o noapte pasională.
Salutați fondul de pensii, doamnă! Noapte bună!
Ăsta și-o trage la fiecare popas.
Aici e sectorul „apnee în somn”. Când crezi că au murit...
Așa!
Aici e sectorul jazz. Sforăie fiecare în ritmul lui.
- Alma, ești trează? Cum așa? - Da.
Mă gândeam...
La bărbatul tău, nu?
Da.
Vrea să mă dedic lui complet.
E un narcisist patologic, pe care ar trebui să-l eviți.
Nu, Checco. Poate că n-ai înțeles.
- Bărbatul meu... - Înțeleg perfect.
E o iubire toxică. Scapă de el, Alma!
Alberto!
Te așteptam cu nerăbdare. Deci? Zi-mi!
Cum a fost?
Fără să intri în detalii anatomice!
Nimic, am ieșit și, acum, ne-am întors.
- Nimic? - Nimic.
Ești italian, Alberto?
- Unde e fiica mea? - Cristal e jos.
De ce n-a urcat?
Plec.
Cum adică pleci? Ăsta e nebun.
- Unde mergi? - Să văd ce face Cristal.
Checco!
Checco?
Checco!
După Camino, te întorci în Anglia?
Da, dar poți să vii în vizită.
Ce s-a întâmplat?
Ești bine?
M-am pierdut din cauza fiicei mele,
care, sincer, Alma...
- La vârsta ei, e normal să aibă îndoieli. - Crezi?
- Tu n-ai avut? - Doamne ferește!
Fiica ta are!
N-o face să se simtă vinovată, da?
Uite! Am ajuns la Crucea de Fier.
Poftim! Ia piatra asta!
La ce folosește?
Pune-o sub cruce și dorește-ți ceva!
Ca fiica mea să-și găsească un prinț?
Pentru asta, o piatră nu e de ajuns, nu?
Trebuie să sacrifici ceva prețios din ce ai.
Să mă gândesc!
Adio, puiule!
- Gata! - Bine.
Nu-mi vine să cred. Uite-i!
Uite-i!
Nu. Ei bine, nu! Îmi pare rău.
Dau un obiect de colecție și primesc chinezării la schimb?
Mama mă-sii!
- Nu! - Dar nu e corect!
- Lasă-l acolo! - Nu e corect!
- Vreau un occidental! - Hai!
- Glumești? - Lasă-l! Ți-am spus!
Scuză-mă!
Din munți, Morena Coboară, draga mea
O pereche frumoasă de ochi negri Draga mea, par isteți
Nu, dle doctor Vannucci. Vă plătesc ca tata să-și revină.
- Simplu! - Pregătiți-vă de ce e mai rău!
Tatăl dv. și-a pierdut motivația. S-a abandonat complet.
- Atunci, să-i găsim motivația! - Bine. O să-i găsesc motivația.
Uite ce am cumpărat!
- Nu! Minunat! Arăt bine. - Ești celebru în toată lumea, Checco!
- Arăt bine. - Să citim articolul!
Chiar ai spus asta?
Ce?
„E bine să le arăți bogăția celor care nu-și permit.”
Da. Așa am zis.
- Ești un bărbat generos. Bravo! - Știu.
- Ai o piramidă acasă? - Da, dar aia e cea mică.
Am și piramida lui Tutankhamon.
Da, asta e foarte ieftină.
Ce să spun?
Și asta e iubita ta!
Băi! E Martina Flores!
- Da. E iubita mea. - O știu!
Tu o știi ca model.
Nu, o știu fiindcă am fost colegi la școală.
Ai fost profesorul ei?
Poftim?
Profesor? Nu! A fost colega mea de clasă.
Ai fost repetent. Martina are 25 de ani. E imposibil.
Nu. Martina are 31 de ani, ca mine.
- Ești sigur? - Da.
Checco, ești cu o babă.
De ce vorbești așa cu jumătatea ta mai bună?
Care jumătate mai bună? Nu unul, Martina! Mi-ai ascuns șase! Șase!
Nu șase, doar patru!
Am fost doar cu Mark, Matthew, Luke și John.
Eu mă refeream la ani.
Eu, doar un sărut, domnule!
Și tu?
Ce mama mă-sii?
Ești bine?
Să zicem.
- Ai vorbit cu Martina? - Nu, am făcut pipi.
Îmi pare rău.
Tata poate îndura multe, da?
În plus, am avut o dezamăgire și mai mare acum trei ani.
Nu ți-am spus, ca să nu te superi.
Dar trebuia să-mi spui!
Te-aș fi ascultat.
Stai jos!
O chema Katherine. Era elvețiancă.
Blondă, cu ochi albaștri, cu gâtul lung. Un înger!
Era recepționeră la St. Moritz Bellevue.
Și te-ai îndrăgostit de ea.
M-am îndrăgostit lulea, Cristal.
Am închiriat un apartament acolo o lună, doar ca să pot vorbi cu ea.
Iar ea nu era deloc indiferentă.
M-a dus cu zăhărelul.
Apoi, când am invitat-o la cină, m-a înjunghiat în inimă.
- Am aflat că... - Era măritată.
Nu. Avea un fund imens.
Era atât de grasă, încât eu...
Totuși!
Întotdeauna fusese un birou și tata n-o văzuse, da?
Asta ca să știi, Cristal, să nu te încrezi în aparențe.
Da? Promiți?
- Da. Acum, culcă-te! - Niciodată.
Merg la toaletă.
N-ai fost deja?
Îmi vine iar.
A mai mers la toaletă de trei ori.
A doua zi, se oprea mereu.
Scuzați-mă!
Am început să mă îngrijorez.
Să mergem!
Ești bine?
Da.
Când am ajuns la castanul mare din Ramil...
- Hai să facem poză! - Poză!
Am știut că trebuie să facem ceva.
Să-l întreb ce se întâmplă cu el?
Sau s-ar rușina?
- Vreau să vorbim. - Și eu vreau să vorbim.
Uite ce e! E normal să ai îndoieli la vârsta ta.
- De câte ori te trezești să faci pipi? - Ce?
Ai grijă de organele tale genitale, nu de sexualitatea mea!
De câte ori?
Nu știu. De zece ori azi-noapte? Poate e de la Camino.
Te ustură când faci pipi?
Ce întrebări sunt astea?
Răspunde-mi!
Da, uneori, ustură puțin, dar e complet normal.
Ai probleme să începi să urinezi și să menții fluxul?
Nu te recunosc, Cristal. Ce întrebări sunt astea?
Da sau nu?
Da, se mai întâmplă uneori.
Când termini, simți că mai trebuie să faci?
Cristal, noi n-am vorbit prea mult,
dar o discuție despre făcălețul meu... E ciudat, nu?
Ce culoare are urina ta? E închisă? Tulbure? E cu sânge?
Cum să... Da, e închisă la culoare, dar nu știu dacă e cu sânge...
- Mergem la spital! - Poftim? Nu.
Nu mă mai vezi niciodată! Direct la spital, acum! Hai!
Bine, o să fac pipi. Apoi, mergem.
Și am ajuns de unde am plecat. Haideți, dle doctor!
Deci?
Ecografia a arătat o formațiune mică, suspectă.
Doctorul vrea s-o scoată imediat.
El cum e? E calm?
Da! E un bărbat puternic.
Cristal! Trebuie să mă operez! Mi-e frică! Vii cu mine?
Știi ce mi-a făcut doctorul cu degetul? L-a abuzat pe tăticul tău!
Și nu era degetul mic, Cristal!
Adică... Degetul inelar!
Degetul mijlociu! Nu arătătorul! Și ce arătător!
Operația a decurs bine, dar nu se trezea din anestezie.
Eram foarte îngrijorată.
Apoi, s-a întâmplat ceva...
Uite-l!
- Bună dimineața! - Ce bine că e și Kocis!
Checco, sus! Trebuie să ieșim.
Doamne! Tipul ăsta e pe adrenalină.
Doctorul a zis că nodulul putea deveni malign.
Ai făcut bine că ai insistat, Cristal.
Are puțină febră.
E normal. Liniștește-te!
- Alo? - Sunt Maurice. Îl caut pe dl Zalone.
Nu poate vorbi acum. Vreți să-i transmit ceva?
Petrecerea e peste două zile și nu mi-a răspuns!
Spuneți-i să mă sune, vă rog! Mulțumesc.
Să începem repetiția generală!
Să intre sclavii cu tronul!
Și acum, odaliscele!
Da!
Ce caută moșul ăla acolo? Luați-l!
LA MULȚI ANI!
Domnule! Nu vă găseam. M-am îngrijorat!
Astea? Sunt pregătirile pentru ziua fiului dv.
Imaginați-vă că vă ia locul în companie!
- Nu! - Nu vreți asta, nu?
- Nu vreți? - Nu!
Atunci, trebuie să luptați!
Sunteți motivat, dle?
- Sunteți mai motivat? - Da!
- Mai motivat! Domnule! - Da!
- Domnule! - Da!
Domnule!
Fiul dv. e pe cale să preia compania!
- Nu! - Alergați, domnule! Bravo!
Vrea să semneze niște contracte!
Vrea să preia compania, domnule!
- O preia, domnule! - Nu!
Spirit de luptător, domnule!
Fiul dv.! Unde e fiul dv., domnule?
Unde e fiul dv.?
L-am găsit.
L-am localizat prin telefonul său mobil. E în Spania.
Știam eu! Unde a dus-o pe Cristal?
La Ibiza? La Formentera?
Conform semnalului de telefonie, s-ar putea să facă Camino de Santiago.
- Checco? Camino? - Imposibil! Nu e el.
Chiar el e.
Deci?
Vreți să termine Camino cu Cristal sau intervenim?
- 'Neața! - 'Neața!
Aș fi vrut să mai stea două zile.
E prea devreme să-l externăm,
dar azi-dimineață a cerut să plece ca să meargă acasă, așa că...
Va pleca acasă. Mă scuzați...
Tatăl tău a cerut să fie externat ca să se întoarcă acasă.
Îl aduceți dv. la vilă mâine-dimineață?
L-ați făcut mai blond, nu?
Caramel? E perfect. La revedere!
De ce pleci acasă?
- Bună! Mic-dejun pentru tata? Ce drăguț! - De ce vrei să pleci acasă?
De ce?
Cristal, bunicul e la capătul drumului. Da.
Trebuie să mă ocup de afacerea familiei.
De asta?
Trebuie să-mi asum responsabilitatea și să mă apuc de treabă.
Te-a sunat un anume Maurice aseară.
Maurice? Cine e?
- Nu-l cunoști? - Am mulți prieteni...
- Se pare că mâine e o petrecere. - O petrecere?
- Da. - E posibil.
Dacă muncești, te mai și distrezi. Nu crezi?
Distracție plăcută!
Nici măcar un pupic pentru tata?
Alma, aștept mâine 800 de invitați la petrecerea mea de 50 de ani.
Am mers destul pentru fiica mea, nu?
Checco, ai mers pentru tine! Ca să te întrebi de ce ești aici.
De ce nu vii la petrecere?
- Serios? Pot? - Da.
Ai o ținută egipteană?
Egipteană? Din păcate, n-am.
Îl sun pe Maurice. Ce mărime porți?
Checco?
Checco? Mulțumesc!
Dar eu vreau să termin Camino.
- Mult noroc mâine! La revedere! - Alma, mâine vin doi DJ minunați...
De ce nu înțeleg?
De ce?
Tatăl meu era ca al tău.
Era bogat. Putred de bogat.
Când am terminat Medicina,
i-am spus că am ales să nu mă ocup de afacerea lui,
iar el m-a respins cu totul.
N-a vrut să mai știe nimic despre viața mea.
Ai putut să-l ierți?
Când s-a îmbolnăvit, i-am fost alături până la sfârșit.
Nu e vorba despre iertare,
ci despre iubire.
Iubirea nu vrea nimic în schimb.
Mâine vei ajunge la Santiago.
Încearcă să ajungi cu toată dragostea pe care o ai.
Am reușit!
- Da! - Da!
Pe aici!
La ce te uiți? A, bine!
Atenție, vă rog! Lăsați bolnavii să treacă!
Faceți loc! Haideți, vă rog!
Mulțumesc! Pe aici!
Ții tu asta, Gianni?
Scumpa mea!
Te iubesc.
Ai văzut cât de fericită era Cristal?
Da. Am văzut.
Te-ai fi gândit că vei ajunge la Santiago cu ea?
Nu. Dar nici cu tine, Alma.
- Cu un fotomodel e mai bine, nu? - Nu. Gata cu fotomodelele!
Alma, m-am schimbat mult și trebuie să-ți spun ceva.
- Am ceva pentru tine. Stai! - Eu...
- Ce e? Un „T”? - Un „T”, da.
Dar înseamnă mult mai mult.
Sigur!
- E „T” de la... - La mulți ani!
- La mulți ani, Checco! - Măi să fie! Nu trebuia, oameni buni!
- Zău așa! - Haide! Suflă în lumânări!
Checco! Am hotărât să continuăm Camino.
Nu se termină la Santiago?
Nu, nu la Santiago. Avem o surpriză. Spune-i!
Mergem până la Oceanul Atlantic.
Nu, Cristal! Fii serioasă...
- Hai! Să mergem! - Bine.
- Minunat! - Checco!
Checco!
Călătoria noastră s-a încheiat la Oceanul Atlantic.
Kilometrul zero!
Trebuia să mai facem cele trei ritualuri ale pelerinului.
Să înotăm în Oceanul Atlantic.
Am găsit-o!
Să găsim o scoică.
Iar, seara, să ardem o haină pe plajă.
Dar mai era un al patrulea ritual. Pelerinul îndrăgostit.
Nu vii cu noi?
Vă ajung din urmă.
- Alma are deja pe cineva. - Știu.
Poate că nu înțelegi. Bărbatul pe care-l iubește Alma...
- E pămpălău. - Nu!
Narcisist patologic, opresiv, dar o vom elibera.
- Hai! Mergi! Nu. - Ascultă-mă! Serios, ascultă!
Tu ascultă! Îi explici tatălui tău ce e iubirea?
Serios?
Mergi!
Vin mai târziu.
Mergem?
Sunt pentru mine?
- Da. - Sunt frumoase. Mulțumesc!
E un bal mascat astă-seară?
- Nu, Checco. - Nu?
- Nu e un costum. - Am înțeles!
Deci, bărbatul despre care mi-ai povestit e...
Isus, da.
Nu!
Vezi tu, Checco...
Am trecut prin incertitudini mari.
Religia mă făcea să-mi pierd credința.
Dar, după ce am terminat Camino, am primit răspunsul.
Te întorci la mănăstire, cu colegele...
- Nu. - Nu?
Voi rămâne pe drum.
Și voi merge alături de frații mei, cu bucurie.
O să vezi, Checco. Ne vom întâlni din nou pe drum.
Să trecem la subiect! E o alegere definitivă?
Adică, te-ai hotărât să-ți dedici viața lui Isus?
- În loc să fiu cu tine? - Da, păi...
Checco.
Știu să mă descurc.
- Cristal! - Uite!
Aici e Santiago de Compostela,
iar asta e prelungirea până la Muxía.
Vezi, Cristal? Ai reușit. Știam că poți.
Cristal!
Mergi! E normal să stai puțin și cu mama.
Cristal!
Haide!
Vine!
Cristal!
Cristal! Ia asta!
Iar ăsta e fals. Da?
Ești mult mai mult decât o fată de 18 ani, Cristal.
Ești mai matură.
Ești specială, Cristal.
POLIȚIA NAȚIONALĂ
Documentele sunt semnate. Asta e copia dv.
Mulțumesc.
Drum bun!
La revedere!
Mulțumesc!
Unde e Cristal?
González!
- Da? - Fata!
Era aici înainte!
- Era. Dar unde e acum? - Nu știu unde e.
Scuzați-mă!
Tată!
- Nu m-ai auzit? - Am auzit: „tată...”
- Da! - Nu mi-ai spus niciodată așa.
Deci, tata eram eu?
Da, tata erai tu.
Vezi? Camino mi-a dat răspunsul.
Unde mergi acum?
Vreau să-mi pun alte întrebări. Continui drumul.
Vin cu tine.
Hai! Să mergem!
Stai! Îi spun bunicului că nu mă întorc.
- Alo? Dle doctor, care e situația? - Grozav! Tatăl dv. e în formă.
Lucrează din nou.
Și azi a spus primul cuvânt.
- Serios? - Da! Vi-l dau.
- Domnule? Fiul dvs. - Pămpălăule!
Mulțumesc, tată!
- Ce a zis? - M-a motivat.
Atunci, să mergem!
Buen Camino, fata mea!
Buen Camino, tată!
Ce se va întâmpla? Ce e înăuntru?
Ce e într-un ADN?
De ne face să ne întâlnim aici Fără să știm drumul
Dar orice-ar fi, orice s-ar întâmpla
Buen Camino, scumpa mea!
BUEN CAMINO TUTUROR
Noaptea e plină de pasiune și de iubire
Cu fata inimii mele
Care mă așteaptă în pat, tânjind
Dar eu sunt la budă
Sunt blocat așa de trei ore
Sperând să nu ratez la țintă
În sfârșit, a apărut un strop de pipi
Atât? Atât?
Prostata mea e inflamată Nu vă imaginați cât am plâns
Iar urologul râdea Când și-a scos mănușa
Am prostata inflamată
Îmi iau adio de la fată
Când te doare prostata
Și nu ești Pablo Escobar...
Când pleci un pic e de parcă ai muri
Fiecare benzinărie e o oprire
De la Sevilla la Granada M-am pișat de opt ori
Viața mea e tristă și tulbure Fără Pata Negra sau pastrame
Fiindcă după doar puțină
Arde! Arde!
Am prostata inflamată
M-am simțit asediat
Când urologul mi-a băgat Degetele arătător și mijlociu
Am prostata inflamată
Îmi iau adio de la fată
Când te doare prostata Și nu ești Pablo Escobar
Nu i-o mai poți trage deloc
Subtitrarea: Daniel Onea