Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Ja!
Velkommen.
Jeg har hovedrollen i en stats-tv-serie.
Det sikreste sted.
Velkommen, venner.
Denne forestilling har titlen CMXXIV,
som I kan se heroppe.
Lad mig forklare, hvad det betyder.
Da jeg begyndte med denne forestilling i 2024, kalder vi den "CM 24"
Vi skriver det med romerske tal som X og så videre, fordi Illuminati kræver det.
Jeg ville skrive "24" før "cm",
men det kunne give andre forventninger.
Ja, grin bare, den dame.
Jeg hører altid spørgsmålet:
"Hvad finder kvinder hos ham?"
Det aner jeg ikke, men jeg kan sige,
at de ikke skal lede længe efter det.
Jeg har været standup-komiker i omkring 30 år nu.
Forventningerne er for høje og min moral for lav.
Min far sagde: "Pas på, hvem du lukker ind som publikum."
Sådan tænker min far.
Som om han sender sin 12-årige søn på arbejde.
"Pas på, hvem du lukker ind." Vås! Mine fans er af en anden støbning.
De har høje forventninger. Hver eneste gang.
Rygterne vil vide, at: "Cem Yılmaz har mistet taget", har I hørt det?
"Han er kørt af sporet. Gid det sker i dag, så vi kan se det."
Så længe jeg ikke deltager i Robinson Ekspeditionen,
er der stadig håb.
Ser I mig kravle rundt på jorden og lede efter en kiks,
så er det helt klart tegn på,
at det ikke går så godt.
Vi lever i grumme tider,
så jeg vil komme med en lille advarsel, så folk ikke føler sig krænkede.
Der er meget krænkelsesparathed i disse tider, det har jeg selv mærket.
Her i landet kan man blive anklaget for at krænke nogen, hvis man vågner sent.
Hvis der opstod en brand ved Det Ægæiske Hav klokken 10:30,
så vågner man kl. 11 til en gut, der bander ad en for ikke at tweete.
"Jeg sov! Jeg har ikke gjort noget. Jeg sov jo, for fanden da."
Og man har ingen venner eller støtter i denne branche.
Jeg så lige min storebror.
Han og Zafer repræsenterer den nye generation af komikere.
Har I set deres show? Det er live. Man skal købe billet og sådan.
De er gode. Se dem. Kun 50 lira!
Det er det sjoveste.
Jeg sagde: "Jeg er spændt, fordi vi optager i dag."
Han sagde: "Vi springer til, hvis du får problemer."
Jeg sagde, jeg ikke ville give jer de 4.000 lira tilbage.
Jeg blev overrasket over min søns søde ord i denne sæson.
Han er 13 år nu. Han sagde: "Held og lykke med den nye sæson, far.
Gid du får en skøn Europa-turné. Jeg hører, du har 20 shows."
Han nævnte antallet af shows og også USA-turnéen og det hele.
Han og hans mor har nok planer og har indregnet det hele.
Surt, ikke? Ingen giftige vitser der, for folk bliver sure.
Jeg havde nogle vitser om børnebidragsbetalinger,
og folk sagde: "Det er ikke noget at gøre grin med!"
Hallo, jeg betaler selv og gør grin med det.
Så jeg købte ophavsretten til den vits,
og den var virkelig også god.
"Betaler du børnepenge?" "Børnepenge? Ja, alle mine voksenpenge."
Fik I den?
Jeg blev skilt for… Hvor længe er det siden? Omkring 13 år.
Det undrer mig stadig at se par blandt publikum.
Ikke for at tale jer fra det, men jeg er single og lykkelig.
I to danner par, ikke? Hvor længe har det holdt?
-Elleve år. -Elleve år? Har I børn?
-To. -Gud velsigne dem! Må de få et godt liv.
Elleve år. Så de sidste ti år har toiletbesøgene varet ekstra længe.
Det begynder det første år med Candy Crush og den slags.
Mænd er længe på wc efter det første år.
"Skat?" "Rend mig, skat."
Ikke? Virker det bekendt, den dame?
Ryger du, den herre?
Pas på med at ryge på wc'et. Jeg advarer jer bare.
Der er jo det lille mellemrum her, som man asker ned igennem.
Pas på med det. Jeg havde nær brændemærket mig selv engang.
Du milde.
Tænk, at folk overhovedet er sammen. Det overrasker mig naturligvis.
De bliver irriterede og vrede på hinanden.
Kvinder og mænd hidser sig op over hinanden.
Nogle kalder mine vitser toksiske og endda kvindehadske.
"Toksiske vitser… Patriarkalske udsagn og toksiske vitser!"
Hvad betyder "toksisk"? De elsker det ord. Hvad fanden er det?
Det siges altid om mænd. "En toksisk mand."
På tyrkisk betyder "tok" "velnæret", og "sik" betyder "pik",
så når man kalder en tyrkisk mand for "toksisk",
kan han umuligt blive fornærmet.
"Ercan, du er toksisk!" "Tja, altså…"
"Gudskelov.
Jeg har holdt den velnæret.
Jeg har jo ikke lige aftjent min værnepligt.
De kalder alt for toksisk.
Kan man lide sig selv lidt, er man narcissist.
Jeg er single. Virkelig. Jeg har det godt derhjemme.
Når I kommer hjem, spørger hun: "Hvad morede dig mest? Nød du showet?"
Når jeg kommer hjem, smider jeg bukserne og valser rundt.
Jeg ser John Wick 1, John Wick 2, John Wick 3, John Wick 4…
Det er længe siden, jeg har været i selskab med en kvinde.
Intet had, men det er svært med kvinder.
Er her nogle nye par? Nye oplevelser og den slags?
Fortæl mig, hvordan I bevarer jeres forhold?
Det vil jeg så gerne vide. Jeg kan ikke i min alder.
Dater man en 38-årig kvinde, siger folk, man har fundet "en ung model".
Hun er 38! Hun har sgu da det ene ben i graven!
Kvinder forstår ikke spørgsmålet:
"Hvad skulle jeg gøre uden dig?" Hun synes, det er romantisk.
Det var et reelt spørgsmål: "Hvad skulle jeg gøre uden dig?"
Ja…
Eller: "Hvordan har jeg fortjent dig?" Så smelter hun!
Jeg spørger sgu da: "Hvordan fanden har jeg fortjent dig?"
Der knuste jeg jeres håb. Flot af mig!
Jeg er skilt, jeg har en søn, og jeg er meget lykkelig.
Min søn tilbragte meget tid sammen med mig i sommers.
Han er teenager, så han nyder at være sammen med voksne,
lære en ny jargon, gøre nye ting og sådan noget.
Jeg var meget glad og tænkte: "Vi har haft det sjovt!"
Så skete der noget, jeg ikke havde forventet ville ske for mig.
Jeg tænkte: "Jeg har underholdt ham meget og vil fortsat gøre det,
og det er ret dyrt, men vil han tage sig af mig i fremtiden?"
Har I det på samme måde? "Han bør blive læge og tage sig af mig."
Det har jeg aldrig tænkt over før, men det kom langsomt snigende.
Jeg spurgte ham: "Vi hygger os jo så meget,
så når din onkel og jeg bliver gamle,
vil du så tage dig af os?"
Han svarede: "Hvis I lider stor nød,"
Den lille mide vil væde vores læber med vat på vores dødsleje.
Så skal han høre godt efter, hvad jeg siger:
"Tyrkiske Soldaters Fond.
Tyrkiets Uddannelsesforbund." Præcis. Jeg kan testamentere alt til dem.
Han og hans mor åbner testamentet og finder kun en agurk.
Jeg fortrækker ikke en mine.
Mit eget kød og blod! Ved I, hvad han gjorde?
Har I hørt om hjemmesiden "Celebrity Net Worth"?
Nej? Nyt publikum, tak.
På den hjemmeside kan man læse et par småting.
Der står, hvor mange penge folk åbenbart har.
"Hvor rig er Michael Jordan?" "Han har 2,5 mia. dollars."
"Hvor meget tjener Céline Dion?" Den giver en svaret.
Min søn sagde til mig:
"Far, vi har slået dig op på Celebrity Net Worth."
Mit kød og blod.
Jeg sagde: "Hvorfor dog det?" Han og hans venner slog mig op.
Han sagde: "Vi slog dig op, og du har 20 mio. dollars."
Det var så demoraliserende.
Enten overlevede hjemmesiden ikke den digitale apokalypse i 1999,
eller også så de på en anden komiker.
Jeg sagde: "Er du gal? Det har jeg da på mig lige nu."
Så indså jeg, at det er meget. Jeg spurgte: "Kender din mor den side?"
Det spurgte jeg faktisk om.
Det forbløffer mig, at I er sammen.
For at sige det ligeud
så foragter folk hinanden nu om dage.
Der er fjendskab mellem mænd og kvinder og mellem ansatte og arbejdsgivere.
Folk har virkelig fået nok af hinanden.
Og med alt det, der foregår…
Vil man tænke lidt på sig selv,
er man et ufølsomt menneske, der ikke aner, hvad der foregår.
De varme samtaleemner skifter hurtigt.
Der er så meget at tale om, at jeg bliver nedtrykt.
Og det irriterer mig, at ud af alt det, kommer ligegyldige ting på forsiderne.
Forleden lød overskrifterne: "AI stjæler vores jobs."
Hvilke jobs?
Arbejdsløsheden i Tyrkiet er på 30 %.
AI skulle have en slægtning i regeringen for at få et job her.
"Sæt mig i kontakt med en af dine router-venner."
Sig mig lige, hvem der er i fare for, at AI overtager deres job?
Den frygt har jeg ikke. Hvem har?
I trænger vist til søvn.
Det er tirsdag. Publikum sidder sådan her.
"Fortæl nu vitsen, Cem! Vi vil ikke arbejde for det."
"Kunstig intelligens vil styre os." De er ikke bange for intelligens.
Det har altid været sådan,
at intelligente, hårdtarbejdende folk regerede over resten.
Med gode eller dårlige hensigter. Men vi er altid så passive.
Det overrasker mig, at det overrasker dem.
Krudtets opfindelse bragte nogle lande foran andre.
Dampmaskinens opfindelse og den industrielle revolution…
Dem, der står i spidsen, styrer naturligvis os andre.
Det er ikke overraskende.
"Kunstig intelligens vil styre os."
Så intelligens må gerne styre dig, bare ikke den kunstige?
Jeg så en kvinde tale om AI på tv.
Hun virkede kun bekymret over den kunstige side af det.
"AI vil stjæle alle vores jobs."
Falske læber, brystimplantater, brasiliansk numseløft…
Og hun siger: "AI tager over!"
Silicon Valley har allerede overtaget dig!
Du kan da være ligeglad.
Og hvorfor taler vi i så tordnende om det? "Hvad vil AI gøre ved os?"
Vi ved stadig ikke, hvordan denne lighter virker, mand.
Glem AI! Har nogen regnet det ud? Så sig gerne lige til.
Hvordan kommer de her ind i vores hjem? Har I nogensinde købt en?
Hvordan kommer de ind i vores hjem?
Het ærligt! Jeg har 20 genopfyldelige lightere og så den her.
Den har også en blå makker.
Det er individer, der forlader fabrikken for at få frisk luft.
Selv de forvirrer os. Det må være aflytningsenheder.
De vil tage røven på os på et tidspunkt.
Jeg har stor empati for folk. Man kan ikke lave komik uden.
Vores folk er typisk nogen, der har fortjent empati.
De fleste af dem er gode mennesker,
men empatien ophører, når man ser et gadeinterview.
Man føler sig modløs.
Jeg hører ofte kritikken:
"Han er ikke meget ude blandt folk, så han må ikke kommentere på nogen."
Skal jeg stikkes ned i Fikirtepe, så I kan få et grin?
Som om Dostojevskij ejede en tobaksbutik i Esenyurt!
Jeg har ikke været ude i de sidste 25 år! Selv som barn skete det sjældent.
Men jeg kender mit folk.
Tyrkerne blæser på sig selv og på, hvad der faktisk foregår.
De fokuserer på store ting. "Nogen konspirerer imod Tyrkiet!"
Altid i det toneleje.
"De landede ikke på Månen." Okay, fint. Det gjorde de ikke.
Forleden hørte jeg en sige…
En fra Rothschild-familien var død.
Han sagde: "En Rothschild er død. Må han brænde i helvede!"
Han laver vinduesskodder i Sariyer.
Hvad kan Rotschild have gjort dig?
Bestilte de skodder uden at betale? Hvad kan det være?
Tyrkerne ser altid på de store ting.
Så har de ikke tid til at se på sig selv.
I har været på sociale medier længe. Jeg tog afstand og har droppet dem.
På Instagram skrev folk: "Hvorfor slog du kommentarer fra?"
Jeg var ved at gå amok. Jeg ser altid dværge på Instagram.
Om det er grundet min placering eller algoritmen, ved jeg ikke,
men jeg ser altid en masse dværge. Hvorfor?
Helt ærligt. Jeg vidste ikke, der var så mange.
Da jeg var ung, havde vi kun syv.
Nu er der gifte dværge, spydkastende dværge,
dansende dværgfamilier med mere.
De sagde, jeg skulle bryde algoritmen,
så jeg begyndte at kigge på brasilianske bagdele.
For at bryde algoritmen.
Og alle ens enheder er synkroniseret.
Man får nok af dværge på Instagram og åbner Spotify
og får fluks et nummer med en dværgmusiker.
Den vits når ikke op til de billige rækker.
Den var lidt for kort.
Jeg har virkelig fået nok.
Jeg ville have lidt tid til mig selv,
og I ved, hvordan man forventes at vie sit liv til jobbet, ikke?
Jeg ville gøre det for at blive sundere. Jeg er lidt hævet her.
Jeg var så demoraliseret…
Jeg var til lægetjek ved sæsonens start for at se, om der var problemer.
Lægen sagde til mig:
"Jeg siger med det samme: 'Hold op med at drikke.'"
"Jeg drikker ikke særligt meget." "Jeg har set dig på Instagram."
Alle tror, vi drikker meget, hvilket er sært, men okay.
Så skulle jeg sove mere og alt sådan noget.
Han foreslog en app.
Applikationen…
Den er ikke kun til ens telefon, men også til ens ur.
Kender I de der søvn-apps?
Jeg vil fandeme ikke spørge jer om noget mere.
Kender I de der apps? De holder øje med ens søvn.
"Hostede kl. 2:00. Åndedrætsbesvær kl. 3:00."
Har I ikke engang dem?
Lever alle her af fattighjælp?
"Cem, dem ville vi aldrig bruge!"
"Stoppet åndedræt. Lå på siden. Hostede. Pruttede kl. 3:00.
Skal det meldes til Apple?" Med videre.
Det er meget privat.
Jeg købte den for at gøre det lettere, men mit privatliv røg.
Den herre, sker den slags i et ægteskab?
Morgenrapport om, hvem der pruttede eller bøvsede?
Det deler man ikke engang med ægtefællen.
Og da alle enheder er synkroniseret…
Uret bipper og fortæller, hvad der skete i nattens løb.
Ikke det hele, selvfølgelig.
"Nattens rapport: 'Pruttede kl. 3:16.'" Fint, jeg har forstået.
Man tager tabletten, og den bipper:
"Uret har lige fortalt mig, at du pruttede kl. 4:00."
Holder det aldrig op?
Jeg vil arbejde på computeren, og den blinker: "Jeg har hørt det."
"Vil du sige, at jeg pruttede?" "Nej, men jeg har videoer…"
Helt ufatteligt!
Hvad jeg ikke må udstå på grund af lidt hævelse.
Derfor droppede jeg sociale medier. Hvad kan de egentlig tilbyde?
Alle er trætte af makeup-videoer, røv-rysten og alt det pjat.
I har forhåbentlig lært at lægge makeup nu.
Het ærligt! Hvor svært kan det være? "Se her. Gør sådan og sådan."
Som en erfaren mand på 52… Har jeg ikke ret?
Vi lægger ikke mærke til det. Hvorfor går kvinder så højt op i det?
"Jeg lægger kontur sådan her."
Jeg har aldrig i hele mit liv set på en kvinde og sagt:
"Hvor har hun lagt den kontur flot!"
"Utrolig øjenskygge!"
Hvorfor lægger de så mange kræfter i det?
I har lært det, ikke?
I er med.
Efter alle de videoer er resultatet det der? I guder.
Du milde…
Jeg siger jer, at de vender folk imod hinanden.
"Du er gennemsnittet af de fem, du er mest sammen med."
Hvad fanden skal det sige?
Det er allerede svært at finde nogen, man vil være sammen med,
og så kommer de med det pis? "Gennemsnittet af de fem…"
Nu leder folk efter den, der trækker gennemsnittet ned.
"Invitér ikke Nevzat næste gang!"
Jeg er næsten aldrig sammen med nogen.
Jeg ser helt ærligt nærmest ingen.
Og ja, jeg kommer også meget sjældent ud blandt folk.
Jeg har som sagt et privatliv.
Jeg ser da folk på gaden i mit nabolag.
Jeg bor i nærheden. I Levent. Altså 1. Levent. Det rigtige.
Nogen råbte forleden: "Jeg bor også i Levent!"
"Hvilket Levent?" "Det sjette!"
Den del er det pure opspind.
Hvad ævler du om? Det er Eyüp, ikke 6. Levent.
Som at kalde Esenler for Etiler centrum.
Jeg går da rundt i mit nabolag. Jeg kommer udenfor.
Jeg ser folk.
Når det politiske klima blive ophedet, bliver vi stigmatiseret,
og man vil putte os i kasser.
Jeg vil gerne lave politiske vitser,
men jeg vil ikke have mine klassiske Mercedesser beslaglagt.
Tak! Jeg skal på stats-tv i næste uge.
Jeg tog en taxa forleden. Det rækker mit arabiske til.
Taxachaufføren sagde…
Hvis man er ny i Istanbul, bør man downloade app'en på MyArab.com.
Det er ligesom Uber, men den viser nærmeste araber.
En araber virker lige så godt som en taxaholdeplads.
Så kommer taxaen og henter en.
Taxachaufføren sagde: "Hvorfor hyrer de dig ikke til tv-serier?"
Det ramte mig virkelig.
Jeg spurgte: "Hvilke serier ville du vælge?"
Forestil jer, at jeg…
Jeg kan jo ikke engang posere ordentligt til en plakat.
De ville ikke give mig en god rolle, vel? I hvert fald ikke som en stor sultan.
Absolut ikke som Bayezid eller Murad, men måske som Cem Sultan.
Han flygtede til Rhodos og søgte tilflugt hos paven.
Der foregik noget svinestreger, så det ville måske være passende.
Jeg har boet i samme nabolag og stemt det samme sted i årevis.
På en folkeskole i Levent. De tager af og til billeder af en.
Ikke af og til, næsten altid!
Med teksten: "Han får alle til at grine på valgstedet."
Hvordan fik jeg folk til at grine?
Måske syntes de, det var sjovt, at jeg sidst stemte på Kılıçdaroğlu.
Altså…
Hvor meget magt har jeg? Lige så meget som jer.
Det gør kun en forskel, hvis vi står sammen.
Selv på valgstederne laver de sjov med det.
"Han fik folk til at grine!" Jeg gjorde intet.
Jeg lagde sedlen i boksen. Hvad gør vi, når vi stemmer?
Lægger sedlen i boksen. og siger, fordi vi er fornuftige:
"Jeg håber, at hvem der end vinder vil gøre landet godt."
Slut prut, ikke? Forkert!
En tilfældig kvinee på gaden ser en og siger:
"Du kalder os får, men du er selv fåret."
Dame…
Hvorfor lader du det gå ud over mig?
Jeg er et af de mildeste mennesker. Hvorfor er du sur på mig?
Ja, jeg tænker anderledes end dig, men jeg er virkelig afslappet.
"Kald os får, fårede fjols!"
Ville jeg kalde nogen for får?
Lyder det som mig?
Hun gik så langsomt, at jeg ikke kunne slippe.
Da jeg var yngre, gik zombierne i filmene lige så langsomt.
Gid hun bliver krænket over at blive kaldt zombie.
I zombiefilm går zombierne langsomt hen imod en.
Hvad fanden? Er det overhovedet en trussel?
Jeg tænkte altid over det som barn.
Et dødt menneske går hen imod en, og hvad så? Det lyder sådan…
"Det kan du selv være, kvaj. Smut."
Jeg er i live og adræt, så hvad er pointen?
Hvorfor er zombier en trussel?
Fordi der er en horde af dem!
Og der er flere kvinder som hende.
Der er et dilemma i zombiefilm. Man kan ikke skyde en, man elsker.
Ikke sandt? Ens elskede bliver zombie.
Man siger: "Nej, Jennifer!" Hun svarer…
"Skyd, Mike!" "Det er Jennifer!"
Er hun stadig Jennifer? Hun er jo helt smadret.
"Hende kan jeg ikke skyde." På samme måde kan jeg ikke skyde kvinden.
Jeg er ikke så hårdhudet som visse andre. Jeg vælger at være fornuftig.
Nu vi taler om hårdhudethed… Kommer der zombieudbrud i Tyrkiet…
Folk angriber i forvejen hinanden, så de ville sgu smadre de døde totalt.
Man ville gå en omvej bare for at smadre dem.
"Er det min svoger? Det svin!"
Man ville se det som en chance,
at han var blevet en zombie.
Der er for mange uenigheder.
Vi skriver år 2025,
og vi skændes stadig om dyr og ikke mindst mennesker.
Hvordan kan vi i 2025 stadig skændes om, hvorvidt vi bør elske katte og hunde?
Hvorfor diskutere det? "Bør vi sparke til vilde katte?"
"Bør vi gøre det?" Hvad fanden sker der?
Det skændes man om!
Husker I, hvordan alle ville vise, at de elskede dyr?
Istanbul er en by med hunde og katte,
men nogle ender med at stå med de største problemer.
Det er altid psykopaterne, der skændes.
På den ene yderfløj en dyrehader: "Når jeg går, bør jeg sparke til dyret."
Den slags galning.
På den anden yderfløj er menneskehaderne.
Så vi er klemt som en lus imellem to negle.
Har I set videoen af en kvinde med sin pitbull?
Hendes pitbull æder faktisk en vildkat. Folk siger det, og hun svarer:
"De stakkels dyr er Guds stumme skabninger."
Pitbullen går bare amok.
Hun romantiserer det ved at kalde dem "stumme skabninger".
Eller "vores firbenede venner".
Så kan alt gøres uskyldigt: "Denne Glock er Guds lille jernven."
Hvad fanden?
Er det ikke ufatteligt?
Man kan ikke engang elske dyr i fred.
Det er psykopaterne, der skændes om det hele.
Altid på to yderfløje.
Fornuftige folk ser på fra sidelinjen, som var det Wimbledon.
Langt ude, ikke?
Jeg har to Kangal-hunde.
Nu skal jeg fortælle jer om, da vi var ved at få tæsk i Tyskland.
Min hanhund vejer 90 kg, og hunhunden vejer ca. 65 kg.
En nabo havde to små hunde. Cookie og Lucky.
De havde vest og butterfly på.
Mine hunde så ud, som om de kom direkte fra Sivas.
Kangal-ejere ved, de ser sådan ud, når de er lænket.
"En kæde, hvad? Du er godt nok naiv. Lænk du mig bare. Jeg er ligeglad."
Omkring klokken tre om natten sprang Cookie og Lucky
over hegnet,
og vores hunde forbløffedes over at se hunde med butterfly på.
"Hvorfor fanden har de butterfly på?"
De små hunde gøede der klokken tre om natten,
mens vores hunde var optagede af, hvad de skulle leve af i Istanbul.
"Skal vi blive taxachauffører i lufthavnen?"
De små gøede videre.
På et tidspunkt fik vores knægt nok og sagde: "Glid nu bare med jer."
De gøede bare videre, så han sagde "fuck det", og…
Jeg følte mig som en morder. Jeg løb, alt hvad jeg kunne.
Det er trods alt mit ansvar.
Fok spørger altid: "Bider hunden?" "Nej, han diskuterer hellere med dig!"
Selvfølgelig bider den!
Hunde kommunikerer med munden, så selvfølgelig bider de da!
Man er ude at lufte hunden.
"Bider den?" "Spørg hunden!"
Spørger du hunden om mig?
"Giver han dig håb for så at forlade dig?"
Sker det nogensinde? Nej.
Så…
De små hunde rodede sig ud i problemer. De gøede sådan her…
Jeg følte mig som en morder. Folk sagde, det så grumt ud.
"Dine hunde kværnede naboens hunde."
Jeg følte mig som en morder. Helt normal reaktion.
Jeg undskyldte inderligt og spurgte, hvad jeg kunne have gjort bedre.
Fyren var rigtig flink og sagde: "Det er vores skyld, hr. Cem.
Vores hegn er åbenbart for lavt, så vores hunde kunne slippe fri.
De sprang over hegnet ind til den visse død."
Jeg bad om at se Cookie.
Han sagde: "Han kan ikke skide i dag. Måske i morgen."
Jeg spurgte til Lucky. "Lucky har det fint.
Vi har omdøbt ham til 'Unlucky'."
Det er ikke så slemt.
Folk fanger den ikke. Jeg fortalte det i Tyskland, og en kvinde råbte:
"Skam dig! Hvis side er du på?
Sådan gør kangaler ikke! De er Guds venner fra Sivas."
Hun sagde: "Jeg er også fra Kangal."
Hvad skal det sige? Jeg sagde: "Siden du er en anden art…"
De er jo hunde.
"Jeg er fra Kangal. Sådan gør kangal-hunde ikke."
Det er en kamp imellem dyre-ekstremister og menneske-ekstremister.
Det er en svær situation. Vi var ved at få tæsk.
Alle skal bevise, at de elsker dyr.
Folk bør stilles til ansvar.
Er her nogen hundeejere? Jeg spørger ikke igen.
I 90'erne spurgte jeg folk, hvorfor de havde hund.
Selvom der stadig er mennesker, der gør det af kærlighed,
viser en vest og en butterfly ikke, at man er dyreelsker.
I mange feriebyer køber folk Cookie'er, Lucky'er og Cinnamon'er til deres unger
og giver dem butterfly på for blot at efterlade hundene efter ferien.
Forladte.
"Hvorfor gav du mig butterfly på? Jeg ville bare have kærlighed."
I ved, det er sandt.
Har du hund?
Nej? Ingen hunde?
Er der nogen her, der har hund?
-Hvilken race? -Golden.
Golden retriever. En sand familiehund.
-Hvorfor har du hund? -Det er en ubrugelig hund.
En ubrugelig hund?
Forventer du da, at den røver en bank?
Det her er altså ikke en film. "Bare rolig. Det bliver et rent røveri."
Jeg spurgte en kvinde, hvilken hund hun havde.
Hun sagde schæferhund.
"Hvorfor har du den?" "Som beskyttelse."
Ikke sikkerhed, men beskyttelse.
Kondomer var åbenbart udsolgt.
Hunden sidder ved soveværelsesdøren og knurrer, hvis manden kommer tæt på.
Beskyttelse for den måned.
Det må være sådan.
Jeg har haft hund i lang tid.
Katte er noget helt andet. Det forstår jeg ikke.
Er her nogen katteejere?
De er sure i aften.
"Hvor har du været hele aftenen, for fanden da!"
Katte er så sære!
De ter sig, som om vi er deres gæster.
De stakkels hunde prøver i det mindste at underholde en.
Giv dem en godbid, og de siger: "Skal jeg lave tricks?"
"Skal jeg hoppe?"
Katte er pisseligeglade.
"Mad?" "Ja. Mad. Og hvad så?"
"Snotfjæs."
Mine kærester har typisk katte.
Tidligere, altså. Jeg har ikke kærester mere.
Der er ingen kvinder, der er 52 år som mig.
Katte er så sære.
Det er ekstra sært, hvis en ny kæreste har en kat.
Man besøger hende for første gang.
Katten gnubber sig op ad en, og hun siger: "Wow! Smoke elsker dig!"
Gudskelov.
Det er det første skridt.
Man bliver glad, hvis hun siger: "Hun undgår normalt alle."
"Sådan! Jeg får sgu helt sikkert noget i aften!"
"Hun undgår normalt alle."
Hun tilbyder en snacks og åbner en flaske vin.
Lidt ost og tørret kød.
Det kender I heller ikke til, for fanden da!
Vores land er virkelig på røven.
Jeg bør omskrive visse vitser. "En kvart skive brød og…"
"Man besøger hende, og hun byder på et stykke brød med lidt ost og oliven."
Hun byder på snacks, katten gnubber sig op ad en.
Hun siger: "Det er okay, ikke?"
Ens bukser er fulde at kattehår, men…
"Smoke! Dit nuttede lille læs lort."
Når hun går på wc eller ud i køkkenet efter mere vin,
siger mand: "Skrid væk fra mig."
Så er det tid til lidt forspil, lidt kysseri og sådan noget.
Jeg hader, når kæledyr ikke går imens.
Man kysser, og katten stirrer bare på en.
Det har jeg oplevet et par gange. Kæledyr, der bliver der, mens man elsker.
En English bulldog stirrede bare sådan her.
Se dog ikke så overrasket ud!
Du løfter benet og slikker dine egne løg.
Og så undrer det her dig?
Vorherre bevares.
Der er et berømt ordsprog.
Det er vist sådan her:
"Jeg bliver gladere for dyr, jo mere jeg lærer mennesker at kende."
Det er helt skørt.
"Hvor mange mennesker kender du?"
"To."
"Hvor mange katte har du?" "47." Altså…
Nogle mennesker har ikke sans for proportioner.
Jeg mener ikke, at der er et hierarki inden for kærlighed,
men man se nu alligevel på folk i sorg.
Hvis en fyr for eksempel siger, at hans far er død,
og man så siger: "Og vi har lige begravet Trunte."
Han sagde lige, at hans far var død!
"Trunte betød så meget for os!" "Det er min far!"
Hvor gammel var Trunte? 14? Så var det sgu på tide, den døde.
Trunte lovede dig aldrig at blive 64.
"Vi begravede Trunte." "Jeg taler om min far. Fat det dog."
"Bare fordi min far ikke hentede pinde til en,
betød har ikke mindre, end Trunte gjorde."
Nogle har ikke den rigtige balance.
Vi bør skelne mellem ægte og falsk dyrekærlighed.
Jeg hader dem ikke, men jeg har oplevet det.
For to år siden i Gümüşlük
så jeg nogle piger fra Kadıköy i Istanbul med posede batikbukser på.
Deres hunde gik rundt.
Folk der var meget imødekommende over for kæledyr.
Cinnamon'er, Cookie'er og Daisie'er nød livet. Rar atmosfære.
Piger taler til deres Daisie'er… Alle er glade.
Hundene havde endda badetøj. De var meget lykkelige.
Hun havde en tatovering. Der stod: "Life is a journey".
Jeg tænkte: "Wow!
Hun har styr på det!" Det betyder…
Taler I ikke engang engelsk?
Påstod I ikke: "Cem Yılmaz har mistet taget"?
Måske er det publikums skyld!
"Life is a journey."
Jeg tænkte "Wow, det er så let at huske. Hvorfor fik du det tatoveret på armen?"
Tænk at stå sådan: "Livet… Hvordan er det nu?
Det er en rejse, ikke? Jeg får det tatoveret, så jeg husker det.
Og så indkøslisten herovre."
Daisie'er og Cookie'er var så glade. Så kom der en stakkels hund. En ægte hund.
Slagterens hund Bølle kom.
Den så de andre hunde blive kælet, og det ville den også gerne.
Det var en større hund. Alfaen i gruppen. Den snerrede lidt.
De var lige ved at lynche den stakkels Bølle.
"Hvor vover du at drille en lille hund som Lucky?"
Jeg var vidne til det hele.
"Jeg kender dyr. Jeg kender også mennesker. Dyr er bedst."
Hvilket dyr kender du?
Hvilket dyr kender du ud over dit eget kæledyr?
Vi får indkodet et billede af dyr via fablerne.
"Ræve er snu. Krager er dit og dat."
"Vi må redde hvalerne." Hvor får vi det fra?
Hvorfor kaste suppe på et Rembrandt for at redde hvalerne?
Jeg så den protest. De kastede suppe på et århundredgammelt Rembrandt-maleri.
Hvalen ville være forfærdet.
"Det er en skændsel! Jeg er alligevel død om en uge.
Lad i det mindste maleriet være."
Du godeste.
Vi husker fablerne. "Ræve er snu." Hvad opnåede de?
Som om ræve byggede et hotel i en jomfruelig vig! Hvad har de gjort?
De stjæler bare et par høns, hvis man ikke lukker hønsehuset.
Jeg tror ikke, vi kender dyr ret godt.
Ræve er snu, løver er konger, kaniner er dit og dat.
Hvem er de egentlig? Hvilke dyr kender I egentlig?
Ved I, hvad en søhest lever af? Er der nogen, der ved det?
Balkonbønderne bliver ikke spurgt.
De er chokerede: "Heste i søen?"
"Pas. Jeg har ikke engang et tv."
-Søheste er nogle sære skabninger. -Hannerne føder unger!
Præcis.
Du lyder helt opildnet over det.
Nærmere betegnet er de kønsløse.
De kan skifte køn, som de vil, og få børn med sig selv.
Den teknik ville jeg gerne besidde.
Ville det ikke være skønt at betale børnebidrag til sig selv?
Jeg bør ikke joke om køn, når det her bliver sendt på Netflix.
De vitser er kun sjove, når udenlandske komikere fortæller dem.
Det angår ikke mig. Er her nogen transkønnede?
Tavshed. I ville ikke sige, hvad klokken var.
"Er her nogen transkønnede?"
"Ja, der er, men det kan du glemme."
Jeg er ikke imod, at mænd bliver opereret til kvinder,
men interviews af dem er absurde.
En af dem sagde: "Er der nogen mænd tilbage?"
Du fjernede selv én, dit fjols.
Jeg har det fint med, at de bliver kvinder. Det er godt for os.
Men det generer mig, når en kvinde bliver til en mand.
Jeg mener, vi…
Jeg respekterer dem naturligvis.
Det er en stor beslutning. Kunne du klippe den af?
Mens andre får en ny en. Men det er en svær beslutning.
Det er svært at forberede sig fysisk og mentalt på.
Jeg har problemer med den fyr, hun blev til.
Man lægger mange kræfter i at blive til en mand.
Man føler sig godt tilpas i kroppen.
Man burde også have forberedt sig på at blive perfekt.
En uge efter operationen giver de interviews.
"Hvordan går det?"
"Jeg er en jaloux fyr."
Stingene er ikke engang taget endnu.
"Min kæreste må ikke gå i miniskørt." "Dit skab er da fyldt med dem!"
Den del af deres transition kan jeg ikke lide.
Søheste er sære dyr. Der er mange sære dyr, vi ikke kender.
Alle har et yndlingsdyr.
Min storebror og jeg var engang i Berlin Zoo.
Det er nok 20 år siden. Vi kom tidligt. Omkring kl. 7:30.
Selv dyrene var der ikke endnu.
Jeg sværger! Billetkvinden solgte os billetter.
Vi gik ind. Ingen dyr!
Hun må have troet, vi meldte os frivilligt.
"Værsgo. Find jer bare et bur."
Vi gik ind i zoologisk have, og der var ingen.
Efter en halv times tid kom dyrene ind.
Næsehorn, aber, giraffer… Dyrene så overraskede ud.
"Hallo! Har du set på uret, makker?"
De blev overrumplet.
Min chimpanse-gang er god, ikke? Indrøm bare, at jeg er god til det.
Nej, lad være…
Det er klart, jeg kan gøre det. Jeg har alt materialet ved hånden.
Jeg ville ikke kunne efterligne en svane.
Aberne kom ind. Du godeste. Sølvryggen var så flot!
Gorillaerne fangede min opmærksomhed. De var bag en glasrude.
Jeg nærmede mig deres indhegning. Har I set en gorilla i øjnene?
Vi kan ikke engang tale om katte, og slet ikke sølvrygge.
"Du er så eventyrlysten, hr. Cem."
Jeg var så betaget af den måde, gorillaen så på mig på gennem glasset.
Min bror sagde: "Der er gået en halv time.
Lad os næsehornene og kamelerne og så videre."
Jeg sagde: "Jeg har travlt her."
Han så bare sådan på mig. Man skulle have været der.
Det var, som om gorillaen prøvede at sige:
"Gud placerede mig her og dig der. Det er sådan, det er denne gang."
Han så bedrøvet ud,
og man kunne mærke, at den havde set Abernes Planet.
Den så ud, som om den ville sige: "Vi smadrer jer allesammen."
Jeg kunne ikke få øjnene fra den i en halv time.
Og så sagde gorillaen:
"Min mor fødte mig på en regnvejrsdag.
Himlen græd, da jeg kom til verden.
Kan en nyfødt unge være en synder?
Hvorfor er mit liv så forbandet?"
Det viste sig, at jeg var døset hen og drømte.
Jeg havde drømt det hele.
I virkeligheden gjorde den sådan her.
Og kastede lort efter mig. Det var alt.
Men den så virkelig bedrøvet ud.
Kan I huske dem? Jeg ser dem i dokumentarfilm.
Dokumentarfilm var så ligetil, da jeg var barn.
Nu er de sofistikerede.
Før sagde man: "Aber gør sådan.
Pandaer spiser eukalyptusblade og bambuspinde sådan her.
Zebraer krydser floden."
Nu er Netflix-dokumentarer så sofistikerede.
Hvor er de Netflix-repræsentanter, jeg talte med før?
Var det heller ikke virkeligt?
Jeg husker, at nogle boykottede Netflix. Er her nogen boykottere?
De siger: "Se ikke Netflix. De vil gøre os homoseksuelle."
Det er altså sandt.
Det burde jeg vide, for jeg arbejder med Netflix.
De var på så mange hjemmebesøg.
En dag ringede det på, og jeg så ud af spionøjet.
Der stod tre nøgne mænd.
"Hvad laver I her?" Han sagde: "Tu-dum!" Altså…
Udfyld selv resten.
Jeg husker boykotten.
"Netflix vil gøre os homoseksuelle!" "Netflix vil gøre os til svanser."
Det er sandt.
I læser ikke brugeraftalen.
Kender I den aftale? Vilkår og betingelser.
Det hele står der helt nederst i aftalen.
Der står med småt: "Jeg gør jer til svanser."
Og i parentes står der: "Hvis du har det i dig."
Ellers går de bare videre.
I bør se Netflix' sofistikerede dokumentarer.
Men de er for sofistikerede.
De har et 8K-kamera oppe i røven på en honningbi.
Man føler, man selv laver honning. Det er for meget.
Tidligere var det ligetil og usofistikeret.
Og en britisk fyr lagde stemme under. Hvem var det?
I guder!
Jeg sværger…
Jeg vil optræde i Konya. Der forstår de mig.
David Attenborough. Sir David Attenborough.
Han må være i 90'erne. Jeg tror faktisk, han er 89.
"Millioner af arter på denne planet…"
"Havene er anderledes end de andre ting i…"
Det er frygteligt med al den savlen.
Han lægger stadig stemme under.
Men det er for indviklet. Man migrerer sammen med en albatros.
Man bor blandt myrerne i deres koloni. Så tæt på er man!
Det er for meget.
Jeg så en dokumentar om en flok sølvryg-gorillaers liv.
Men det var for sæbeopera-agtigt.
De dramatiserer alt, så vi bedre forstår det.
"Lille Mario er forvirret."
"Lad os se, hvad Jesse gør." Hvem fanden er de?
"Mario er forvirret", siger de, og så ser man Mario
prøve at finde et sted at skide i fred efter at have ædt et helt træ.
Hvad vejer en søvlryg-gorilla? Velsagtens 300 kg.
Han har fire hunner, han skal parre sig med.
Han skal passe på de ældre og forsvare sin position over for de unge.
Der sker så mange ting!
Og der er otte kameraer på. Vi ser altid Mario sådan: "Smut, makker.
Vi har travlt her. Afsted med dig."
Men kameraerne optager videre. "Han er nervøs for…"
"Hvem fanden er det?"
"Jesse hjælper ham." "Er du Jesse?"
"De har kaldt mig Jesse i to sæsoner nu."
"Jeg vil parre mig. Derfor slår jeg mig på brystet.
Få oldingen til at fjerne alle de skide kameraer.
Hvem er de fyre? Er de fra National Geographic?"
"Netflix, chef.
Og Netflix går ikke, før de får den optagelse."
I guder.
"Han er vred."
"Fuck af. Kom så, pil af."
"Netflix, hvad? Jesse, kom her.
Buk dig forover."
"Chef?" "Hold op med at kalde mig chef.
Buk dig. Jeg rører bare lidt.
Til sæsonfinalen."
"Chef!" "Knyt. Lad dem optage det og smutte."
"Film det her."
Mens man ser det, siger David Attenborough:
"Denne art parrer sig normalt ikke med deres eget køn, men…"
De har sgu da fået nok.
Kan man bebrejde Mario?
Mario…
Mario er jo i konkurrere med Squid Game.
Han må gøre noget interessant.
I guder.
Jeg har haft et chimpanse-eventyr i filmen A.R.O.G.
Der lærte jeg denne gang.
De sagde: "Han er for intim med chimpansen."
Inde i den chimpanse var der en akrobatpige fra Argentina.
Og jeg ynder indre skønhed.
Mine gode efterligninger skyldes nok mine rødder.
Husk, da de lod os tjekke vores stamtræ på regeringens hjemmeside.
Folk var helt vilde i starten.
Alle tjekkede deres rødder. Jeg ved ikke, om I gjorde, men jeg gjorde.
Mit stamtræ har ingen grene. Nogle kender deres rødder.
"Min slægt går tilbage til det 14. århundrede."
"Mine mor-forfædre var fra…"
Men mine er allesammen helt ordinære. Almindelige folk.
Min far er fra landsbyen Eskihamal i Gürün i Sivas,
og min mors rødder går kun tilbage til 1840'erne.
De flyttede aldrig fra deres landsby.
De kom ikke længere rundt end som så. I stedet for at rejse gik de bare rundt.
Min mors familie kom fra Thessaloniki. Jeg sporede dem tilbage til 1790'erne.
Der var ingen krigere eller markante personligheder.
Ingen befalingsmænd eller kavalerister. Ingen helte af nogen art.
Og det…
Jeg holdt lige et sværd, og det klædte mig ikke engang.
Nogle sidder klistret til fjernsynet sådan her.
"Vi er osmannernes frø!" Genopstandelse: Ertuğrul og den slags.
Ingen på mit stamtræ kan anses for at være en helt.
Det et utroligt, at slægten faktisk overlevede.
Og jeg mener både på min mors og min fars side.
Der er slet ingen krigere af nogen art.
Og sværdet klæder mig ikke. Jeg har holdt sværd i film.
Husker I Dry Murad? Jeg red på heste og den slags.
Men det her er for voldsomt.
Hvornår erobrede vi tyrkere Anatolien? I 1071, ikke?
Jeg ville ønske, at en af mine forfædre havde kæmpet i det slag.
Men det her er for meget. Det må kunne forrette smerte.
Hvordan kan man slå nogen med det?
Havde jeg kæmpet i det slag, havde jeg foreslået en snak først.
"Skal vi indtage fæstningen?" "Vi har ikke brug for det."
Jeg var flygtet ved første mulighed.
Det her er for vildt. Det er ikke skarpt, men mærk det lige.
Er det ikke sært?
Måske er der en lejemorder blandt publikum?
Men det virker sært for mig at stikke det ind i nogen.
Vi har den her filmscene i tankerne.
Man slår, og hoveder flyver rundt. Man stikker og trækker ud.
Hvordan er det okay?
I Dry Murad-afsnittet sagde Çağlar: "Man kunne dø af stress i Middelalderen."
Hovederne fyger gennem luften. Så hårdt!
Nu om dage råber man: "Mobning", hvis nogen ser skævt til en på kontoret.
Forestil jer ægte slag. Alle stikker alle. Man hugger et par hoveder af.
Og som hans kone siger ens kone: "Hvorfor det ansigtsudtryk?"
"Jeg er tilsølet i blod, kvindemenneske!" Sådan kunne jeg ikke leve.
Det tør jeg gerne indrømme,
Folk nu om dage slår stadig hinanden ihjel.
Men jeg er altså forundret over, at min slægt har overlevet.
Min familie.
Hvordan undgik vi at uddø,
når jeg ikke kan forestille mig at deltage i så drabelige ting?
"Tag den, din nar!" Det kan jeg ikke. Det ville skade dem.
Og det er ikke nok at ride på heste. Har I prøvet at ride?
Man skal holde fast og svinge et sværd, mens man stadig rider.
Glem alt om at hugge hoveder af som på film.
Selv et snitsår ville gøre ondt.
Så er man ude af kampen.
Der fandtes ikke jod eller noget.
Der ville gå betændelse i såret.
Skrækkeligt!
Jeg så en film forleden.
Hvad hed den nu? Bonaparte? Nej, Napoleon af Ridley Scott.
I ved, hvordan 5.000 mand på hver side angriber hinanden, ikke?
Skræmmende. Tænk jer at stå forrest.
Man råber: "Liberté!"
Man står forrest, og om lidt er man hakkekød.
Hvilken "liberté"?
"For Frankrig, røvhuller!"
Vi har noget mere ædelt.
Det er virkelig godt. De råber: "Allah!" Men man kan fornemme lidt tvivl.
"Allah! Allah?" Altså…
"Allah vil vejlede os, ikke? Ikke?"
Jeg kan ikke forestille mig mig selv i den situation, kan I?
Det er vældigt sjovt at tale om heltemod, medmindre man står forrest.
"Vi vil erobre Wien."
"Gå du bare først.
Jeg nupper tredje række, okay?
Lad mig bare være i fjerde række."
Alle de historiske slag… Jeg kan ikke se mig selv i dem.
Husker I i Troy, hvor 50.000 bueskytter er stillet op?
"Bueskytter!
Bueskytter!"
"Sagde han 'fyr'?"
"Fyr!" "Hvilken fyr?"
Alle film i de sidste 20 år bruger næsten samme scene.
Et væld af pile dækker himlen.
Man skulle næsten tro, at scenen var indkodet.
"Bueskytter!" Som i Troy.
Jeg ville bare ikke skyde.
Lad Gud bestemme deres skæbne.
20.000 pile. De tæller dem jo ikke, vel?
Jeg kan bare efterligne lyden.
Jeg ville stå stille, hvis fjenden skød først.
Jeg synes, alle fortjener at leve.
Jeg ville heller ikke kunne flygte. Jeg ville ikke kunne leve selv.
Hvorfor fanden skulle jeg prøve at flygte?
Enten får jeg pilen lige i panden, eller også får jeg den i røven.
Det er jeg sikker på.
Det er så sært.
Krig er hård.
Det er så hårdt. Godt, jeg ikke levede dengang.
Regeringen bad mig om at fortælle jer om den tid.
Så I vil være mere taknemlige.
Det er sandt.
Og…
Hvordan kan nogen hælde kogende olie på en?
Det stank lige fra Stenalderen og op igennem Middelalderen.
At hælde kogende olie over nogen. Hvor opslugt af vrede er man så ikke?
"Lad dem ikke indtage fæstningen." Jo, lad dem dog.
Hvis alle de bevæbnede mænd kommer her, så lad dem gøre det.
Kogende olie!
Tænk jer at indtage Istanbul. Man klatrer op på Sivilri-porten.
Tropperne har erobret området, hvor Topkapı-paldset nu står.
Kejseren er død, men det ved man ikke ved porten,
og man prøver at komme til tops.
Christos stirrer på en. "Hvad har du gang i?"
"Hæld det ikke ud!
Vi har allerede erobret Istanbul! Argh!"
Jeg kan ikke gå med numsesalve på under hele erobringen.
Tænk på smerten!
Det er vigtigt at have medfølelse, men det har ingen mere.
Jeg fatter ikke, hvordan folk kan slå hinanden ihjel.
Måske er det bare min fejl.
Det er mit 30. år i branchen, og der er én ting, der irriterer mig.
Folk er blevet mere og mere uforskammede med tiden.
Da jeg var yngre,
var jeg lidt af en slyngel.
Vi var ballademagere.
Nu er barren sat så lavt, at vi nu er blandt eliten.
Hvad betyder elite i Tyrkiet nu?
Nu er man blandt eliten, hvis man kan vaske sin røv,
stoppe for rødt, køre ved grønt
og svare, når nogen siger hej eller godmorgen.
Jeg regnes blandt eliten!
Min far er Arif fra Tophane. Jeg er langt fra eliten!
Men barren er sænket. Alle er så uforskammede.
Hvad er årsagen til al den uhøflighed?
Film og serier, vi producerer!
Det er så let at give os skylden for alt dårligt.
Kvindedrab? "Det ser folk i tv-serier!"
"De kopierer bare det, de ser."
Folk, der opfører sig som mafiaen? Alt sammen på grund af tv.
Alt det sære? Tv bærer skylden. Vold? Det er tv, selvfølgelig.
Otte ton kokain beslaglagt i havnen i Mersin.
"Det er på grund af tv."
Hvor magtfulde er de serier?
Og de siger, at i mine film og mine shows lærer jeg folk at bande. Virkelig?
Som om ingen bander på gaden.
Alle lærer det af mig. Det går mig meget på.
Jeg har prøvet at forklare det i årevis. men til ingen nytte.
De sætter også jer i en svær situation.
Som I alle samles her for at høre mig bande
og så grine ad det hjemme.
"Det var skidefedt!"
Sådan taler jeg bare. Som om jeg taler med en ven.
Jeg bruger måske nogle grimme ord, og hvad så?
"Men er det kunst?" Hvordan skulle jeg vide det?
Er Michelangelos skulptur af David kunst?
Den står 5,5 meter høj i Firenze og ser ud, som om den er lavet af fløjl.
Min David-efterligning er ikke så god. Min krop ligner mere en Mahmud.
Den er 5,5 meter høj, og med piedestalen må den være omkring 13-14 meter høj.
Den tårner sig op over en. Sikket designvidunder!
Ser man den nedefra, ser man ni kilo nosser.
Ikke sandt?
"Kunne du lide David?" "Hans nosser hang udenfor."
Nedefra ser man nosser. I øjenhøjde ser man David.
Sådan er det bare.
Gaderne er i oprør. Alle er så uforskammede.
I de sidste fem til ti år er volden mod læger steget voldsomt.
Utroligt, ikke? Vold mod læger er nu almindeligt.
Nu skal I høre hvorfor.
I Tyrkiet har der været en figurativ krig i de sidste ti år.
Krig mod viden og dem, der anvender den.
For 15 år siden havde jeg en vits om Faruk Apotek.
Kan nogen huske den?
Hvem husker ikke den, ikke?
Hvad var pointen der?
Vores forældres generation voksede op med dette ordsprog:
"Det er ingen skam ikke at vide, kun ikke at lære."
I vores tid hed det: "Vi ved det ikke, men vi lader bare som om."
Vi grinede af det for 15 år siden.
Bare sig, du ikke ved det. Hvorfor lade som om?
I dag hedder det: "Jeg vil skide på, om du ved ting."
Det er tonen lige nu.
En læge ved jo ting, ikke?
Så kommer en uvidende fyr og siger: "Du lavede bypasset helt forkert.
Din skiderik! Hvorfor døde min bedstemor?"
Han ved, hvordan man udfører et bypass og fjerner en tumor. Det ved han!
Og lægen kan ikke overbevise ham med sin viden. Han kører i et andet spor.
Han tror, han er alfaen, og lægen er betaen.
Så han kan lide at udfordre lægen.
Han kan ikke gøre det samme mod en fra sin egen socialklasse.
De kan ikke belære blikkenslagere, som de belærer læger.
Underligt, ikke?
Selvom blikkenslageren er sårbar med røv-automaten til frit skue.
Men siger man: "Du placerede røret forkert",
får man røret op i røven.
Så de kører altså i samme spor.
Det er videnskabeligt bevist.
Og jeg taler måske lidt grimt,
men de prøver at give vores banderi skylden for det hele.
Vi bander ikke engang. Vi bruger bare passende adjektiver og vendinger.
Min far er 80 år.
Han er sådan en drilsk og vittig fyr,
som bruger mange bandeord i sine anekdoter,
men jeg har aldrig set ham fornærme nogen.
Sådan er jeg også, men folk er så uforskammede!
Børn bander,
kvinder bander, og fans på stadioner bander vildt meget,
men jeg bliver udstødt for at tale grimt, når jeg fortæller en vits.
Kom nu. Hold op med at være ond ved mig.
Tænk på stadionerne… Jeg har aldrig…
I ved, hvilket hold jeg støtter. Det skal vi ikke tale om.
Jeg kan ikke engang støtte mit hold uden at blive skældt ud for det.
Min søn er ligeglad med fodbold.
En dag spillede min søn og jeg på PlayStation.
Vi var alene hjemme. Det her er sandt.
Vi var faktisk ikke alene.
Der var også en robotstøvsuger.
Husker I, hvor populære de blev for et par år siden?
Det er vel tre eller fire år siden. Alle købte en, inklusive mig.
Den scanner huset først og begynder så at gøre rent.
Min har været væk, siden jeg tændte den.
Den scanner stadig huset.
Jeg var alene med min søn. Han spillede SvampeBob.
Der er et SvampeBob-spil til PlayStation. Jeg sad i rummet, mens han spillede.
Og på et tidspunkt
kunne han vist ikke afslutte et level og blev rasende.
Han sagde: "Far, må jeg bande?"
Vi var alene. En far og hans søn. Hav lidt forståelse.
Da der ikke var nogen kvinder i huset… Ingen kvinder.
Jeg tjekkede hvert eneste værelse.
Ingen kvinder.
Ikke engang et spor fra gamle dage.
Jeg sagde: "Da vi begge er mænd her, så band bare. Jeg er nysgerrig."
Manner…
De ting, han sagde om SvampeBobs mor og søster…
Han fik SvampeBob til at snurre i luften to gange.
De der huller i SvampeBob, ikke? Et par af dem skyldes min søn.
Jeg sagde, "Tryk på 'Valg', og gå til menuen.
Det er alt for meget. Hvor har du lært det? Det er for frækt.
Alle de ord er ikke okay i din alder. Ja, det er bandeord.
Du kan lære, hvad de betyder, men bør ikke sige dem.
Det var alt for meget. Gør det ikke igen."
Han sagde: "Det siger du, men børnene i skolen siger noget meget værre!"
Jeg blev nysgerrig.
"Hvad siger de da?"
Han sagde: "De siger endda ting som 'idiot'."
Når du har lært alle de ord, så lær lige graden af dem også.
Tænk at sidestille "idiot" med detaljer om gerninger mod folks mor.
Han lærte det ikke. Ligesom hans mor.
Jeg hader al den råben og skrigen på stadioner.
Det er altså en sportsbegivenhed, og spillerne er meget talentfulde.
De er ikke som os.
Og folk råber: "Løb, dit røvhul! Fuck din mors kusse!"
Hvad helvede?
Og det er meget svært at ændre på, for I har alle gjort det mindst én gang.
Men jeg kan ikke gøre det.
Jeg er heteroseksuelt blind.
Ved I, hvad heteroseksuel blindhed er?
Når jeg er sammen med mine venner af samme køn
og deltager i et grupperitual eller aktivitet,
kan jeg ikke tilpasse mig.
Jeg kan ikke lære og udføre ritualet ordentligt.
At bande sammen, for eksempel… "Fuck din mors kusse!"
Det kan jeg ikke.
Derfor tager jeg aldrig til kampe. Det er så svært.
Jeg tog min søn med til OL i Paris.
I stakler deroppe.
Til OL så vi en berømthed fra fodboldverdenen.
Jeg kender ham ikke godt, og min søn var kun ti dengang.
Han klappede min søn på hovedet og spurgte, som voksne gør:
"Hvilket hold holder du med, lille ven?"
Han sagde: "Jeg ser ikke tyrkisk fodbold. Bolden er sygt lidt i spil."
Fyren sagde: "Hold da helt kæft!"
Han troede, min søn var radioaktiv.
Som jeg sagde, går man til en kamp
og ser sande gentlemen eller damer, der bander helt vildt.
Jeg kan bare ikke. Det er sandt.
Jeg opdagede, jeg var heteroseksuelt blind
i 1989, da jeg var 19… Nej, ikke 19. Jeg var 16.
Jeg var til en Beşiktaş-kamp med mine venner.
I ved, hvordan folk holder om hinanden og synger sammen.
Vi stod bag målet. En flok gymnasieelever.
Der indså jeg for første gang, at jeg ikke duer til det.
De begyndte at synge: "Jeg behøver ikke at have en million…"
Jeg sagde: "Rend mig i røven."
Hvad er det for en drøm?
Hvorfor fremmane den slags?
Gud kan høre os!
Råb: "Jeg behøver ikke en million", så sørger Gud for, at du ikke får en.
Hvorfor skulle 16-årige mig råbe: "Jeg vil ikke have en million"
sammen med 50.000 fremmede?
Vi har forskellige drømme.
Ali Koç råber også: "Jeg vil ikke have en million."
Men han har også allerede milliarder.
Han vil ikke gå ned til millioner.
Men at stå der med billige snacks og afvise penge er sært.
Jeg er helt flad.
Jeg sagde kun "penge", ikke? Ikke "millioner". Så slemt er det.
Folk bander meget under kampe.
Og da jeg er en "kendis", hvor jeg end går…
Eller gik, siden jeg ikke går ud mere.
Dengang jeg drak raki i Develi før en kamp…
Folk elskede at se mig. "Du er vores storebror Cem!"
"Lad os løfte ham!"
"Storebror Cem!"
"Åh, unger…"
"Du er vores elskede storebror Cem!"
Som om de løftede mig op for at skifte olie på mig.
"Storebror Cem!" "Åh, unger!"
Jeg er 52 år gammel, mand.
Hvis jeg skal befamles sådan,
vil jeg vælge, hvem der gør det.
Jeg kunne ikke komme igen ugen efter, uden de ville sige: "Svansen nyder det."
"Derfor kommer han", ville de sige.
Og jeg hader en ting mere.
Hvis nu vi taber… Som altid.
Efter et nederlag går jeg hen til bilen, og en siger: "3-0! Tak for uheldet!"
Er jeg centerforwarden fra Fenerbahçe, for fanden?
Jeg er bare en fattig tilskuer som dig.
"Storebror Cem!"
Det er så slemt.
Men det er en hårdfør gruppe.
Tro ikke, at min uskyldige fortælling
vil afholde folk fra nogensinde at bande til kampe.
Den tankegang minder mig om en gammel vits.
En Saint-Joseph-alumne i militærkantinen siger:
"Band ikke, I narrøve!"
Det er stort set det samme. Jeg kan ikke helt forklare det.
Ingen tror helt på, at jeg har det sådan, fordi jeg bruger bandeord.
Men bandeord skal have et formål.
De kan bruges til at frembringe et grin, når man taler om nogen,
men råb ikke til en fodboldspiller: "Længere ud, dit røvhul!"
"Fuck jer!" Er det en fodboldregel?
Skal man ikke bare score mål for at vinde kampen?
"Fuck jer!" Tæller man den slags for sig selv?
"Vi vandt 4-0, men vi fik ikke fucket dem."
Findes sådan noget? Hvorfor skal de bande?
Det er alt sammen sandt.
Det må du undskylde, den dame. Du virker utilpas ved emnet.
Du hører ting, du aldrig har hørt før.
Hov. Det lød som en fornærmelse.
-Har du været til en kamp? -Mig?
Nej, knægt. Jeg taler til damen bag dig. Her er andre end dig, knægt.
Hvorfor giftede du dig med den egoist?
"Mig? Er her andre? Hvor?"
-Har du været til en kamp? -Nej.
Tro mig, du ville have haft det hårdt.
Det er grumt, hvad der foregår.
Damerne bander også og fornærmer folk personligt.
"Nummer seks, fuck dig!"
Men det kan hun jo ikke.
De har fjernet ordets betydning.
En talemåde lyder:
"Er du bare dårlig til tal, eller har du aldrig fået pisk?"
Jeg har været på en fodboldbane.
Der er mere i det,
men generelt er en fodboldbane 100 meter gange 45 meter.
Og han råber ad en midtbanespiller: "Længere ud, røvhul!"
Kig dog på banen! Har I været på en fodboldbane?
I ville hyre en taxa fra midtbanen til målet.
Og turen ville ikke blive afvist som for kort.
"Løb", siger han,
mens spillernes hjerter er på den størrelse.
Folk har nul respekt for talent.
Hør engang. Jeg har set kampe i Spanien med min søn.
Det ynder vi af og til.
Vi så kampen mellem Barcelona og Valencia.
Det var som at se billard. Sådan ser deres fans kampene.
Olé!
Slutresultatet var 7-1.
Mål! Olé!
Ikke noget: "Knep din mor!" Intet: "Fuck jer!" Ingenting.
Bare god, gammel, ren fodbold. Jeg var forbløffet.
Det har vi ikke en chance for at få styr på.
Så jeg droppede at gå til fodboldkampe.
Jeg kan ikke lide, folk råber: "Fuck jer" som en flok ni-årige.
Sådan bør en mand ikke fremtræde. Det samme gælder for kvinder.
Hvorfor tænker de på sex lige der? Jeg tror, jeg ved det.
Da jeg gør den slags derhjemme,
tænker jeg ikke på det til kampene.
Det er bare fodbold. Mål, straffe, offside…
Gør det der "fuckeri" derhjemme, og kom så hen og se kampen.
Gør det andet, når I ikke ser fodbold.
Det er virkelig underligt.
Jeg sagde, jeg ikke ville med, men lydfyren på filmene fik mig overtalt.
Levent sagde: "Vil du ikke med til kampen?
Vi skal til Lissabon i Portugal til Benfica-kampen.
Vi har hyret et fly til vores elitegruppe på 100 personer."
Og hvad er eliten nu?
Det er kærlighed.
Han sagde, det var en elitegruppe.
Jeg sagde: "Levent, jeg vil ikke ødelægge stemningen eller noget…"
Jeg kan bare ikke lide den slags.
Jeg droppede den slags spejderdrengsmentalitet i folkeskolen.
Selv ikke min søn ter sig sådan, så jeg sagde nej.
Han sagde: "Det er fornemme folk. Ingen hooligans."
Min storebror og min fætter tog også med, og jeg blev overtalt.
Eller narret!
Jeg ankom til lufthavnen.
Jeg så en producer-ven, en anerkendt reklamedirektør
og en digter, som er kendt i litterære kredse.
"Er du også Fenerbahçe-fan, Cem?"
Vi gik ombord på flyet… Nej, før det, i lufthavnen…
Det var en flok rare mennesker, men klokken var kun 10:30.
Flyet lettede klokken 12. Vi samledes. Der ankom et par særlinge.
Der kom et par fyre med bandanaer. Først var det en lav brummen.
Og så kom selve sangen: "Din mors kusse…"
Da jeg hørte det, vidste jeg, jeg var på røven.
Jeg ville ikke ødelægge stemningen eller være den sure fyr i gruppen.
Vi fik et par øl og gik ombord på flyet, og manner…
De slog på interiøret og alt muligt. Selv før vi lettede,
truede piloten med at lande flyet i Lüleburgaz.
Vi var ikke engang lettet.
Lissabon ligger vel fire timer væk.
Du milde…
Vi havde stadig fire timers flyvetur foran os.
Stewardemm bad dem om at sætte sig.
De svarede: "Fuck det!"
I skulle have set dem. De bandede løs og alt muligt.
Hør engang. Det er det her, jeg prøver at sige.
Jeg har lært, at det at bruge bandeord er noget andet end at være respektløs.
Man kan også finde bandeord i ordbogen, og hvad så?
Derfor synes jeg, det er belastende,
at folk siger, man lærer dårlige manerer af film, tv-serier, bøger og sådan noget.
Sikken dum opfattelse. Det giver ingen mening.
Der er uro i gaderne.
Jeg havde en dårlig oplevelse for 16 år siden.
Den dag fortalte jeg min storebror:
"Jeg havde en dårlig oplevelse med en taxachauffør, jeg fortæller om på scenen."
Han sagde: "Lad hellere være. Folk vil ikke tro på dig.
De vil tro, du har opdigtet det
og ændret et par ting, så det bliver sjovt.
Historien er for vulgær. Den bliver skidt modtaget.
De vil finde den respektløs og dårlig."
Det var for 16 år siden. Nu må jeg fortælle den.
Ja. I skal høre historien.
Fordi folk vil gerne glemme visse ting.
Jeg prajede en taxa i Mecidiyeköy.
I de gode, gamle dage, da man kunne tale tyrkisk og få en.
Man prajede den, og den standsede. Sært.
"Jeg skal til Levent." Chaufføren hilste pænt.
En sød, charmerende knægt.
"Genkender du mig, hr. Cem?"
"Niks."
"Det er så rart at se dig her i min taxa.
Må jeg køre dig til vores taxaholdeplads i Çeliktepe?"
Han vil vise mig frem for sine kolleger.
Med det pres sagde jeg: "Okay, gør bare det. Men gør det nu kort."
"Bror", sagde han,
"du genkender mig ikke, men jeg er ven med Tyven Erkan,
som du gik i skole med i Gültepe."
Så vi var vel tætte.
Tyven Erkan.
Chaufføren sagde:
"De elsker dig derhenne. Kom nu. Vi hilser bare på og smutter."
"Okay. Gør det kort." Og jeg siger jer, at det er sandt.
Jeg sad på passagersædet.
Chaufføren sad her, og stoppet var der.
Han bremsede hårdt og råbte ud ad vinduet:
"Optik! Kan du se, hvem jeg har med i taxaen?
Det er storebror Cem. Han vil kneppe din mor."
Hvad havde jeg gjort?
Jeg prajede en taxa i Mecidiyeköy
og kørte rundt i nogle af de hårdeste områder…
Måden, han sagde det på… Hør her, hvad jeg gjorde.
Jeg prajer en taxa og siger: "Kør mig til Çeliktepe." "Knep deres mor!"
Hvad havde jeg gjort? Jeg ville bare hjem.
Han råbte det bare ud ved stoppet, og de var enorme og kraftig bygget.
Ham, han kaldte Optik…
Ingen var på noget tidspunkt respektløse over for mig.
Optik kom hen til vinduet sådan her:
"Hr. Cem, hvor fandt du det møgøre?
Hans mor arbejder i et horehus."
Jeg så sådan her ud.
Jeg var 12 år igen til tenniskamp i Wimbledon.
Det føg bare frem og tilbage.
Jeg sværger ved Gud. Og jeg var ikke ung, men i fyrrerne.
De fornærmede hinanden i tre minutter. I tre stive minutter!
Jeg frøs.
Og på mystisk vis blev de gode venner igen.
Han kørte mig mit hus i Levent, og han undskyldte.
Jeg var alene hjemme og begyndte at blive dårlig.
Jeg følte, jeg måtte lutres.
De gjorde noget på mig.
Det er faktisk utroligt.
Jeg husker stadig flyveturen.
Al den larm og råben "Portugal!" Det var rigtig svært for mig.
Vi landede i Portugal, og jeg taler ikke rigtig portugisisk.
Politiet fik øje på, at nogens øjenbryn var flækket.
Hvem havde tævet hvem?
Vi var ikke engang nået frem til kampen. Det var samme dag eller næste dag.
Politiet sagde: "Qué está pasando aquí? ¿Por qué están formando líos?"
"Tal ikke sådan til os."
Jeg købte fluks en returbillet og fløj tilbage.
I griner, men de fleste af mændene herinde
tænker faktisk: "Ham tog jeg ikke med til en kamp."
Det tænker I. Jeg forstår jer.
Men det handler bare ikke om fodbold længere.
Det her…
Det er roden til alt ondt.
Jeg hader drukkenskab. Det går mig på nerverne.
Uanset hvem det er. Det er afskyeligt.
-Har du en yndlingsdrink, den herre? -Whisky.
En whiskydrikker.
-Og damen? -Hun drikker gerne med.
Er du sur på mig? Hvorfor taler du ikke?
Hun gjorde sådan.
Det virker måske på ham, men ikke på mig.
Kun han bliver påvirket af den "Skat"-attitude. Ikke mig.
Drikker I, drenge?
Lad være med det.
Jeg talte lige i telefon.
Alkohol er alligevel også for dyrt i Tyrkiet, ikke sandt, venner?
Folk laver hjemmebrændt. Det er absurd.
Det er svært. Og der er en hage ved det.
De gemmer den slags alkohol, man skal bruge til at lave hjemmebrændt.
Der har været så mange skandaler i det seneste par år.
At lave hjemmebrændt alkohol
er en del af vores kultur, ja,
men nu om dage gør folk det for at spare penge.
Det virker helt forkert.
Det er et af de mest åbenlyse problemer ved regeringen.
Alt andet er fint.
Jeg forstår ikke folk, der laver raki derhjemme.
Især når de gør det på én dag ved at se YouTube-videoer.
"Mehmet, smag det her."
"Jeg er her, Cengiz." "Nå."
Er I med?
Det er forkert.
Du drikker whisky.
Så længe man ikke bliver for fuld eller dårlig,
kan man drikke, som man lyster.
Jeg kan ikke lide drukkenskab.
Folk tror, de er så kloge, når de er fulde,
og de tror, de er store kunstnere.
Mange store ord
"…og knep din bedstemor."
Er man en stor kunstner, er man det stadig, når man er fuld.
Er man en narrøv, bliver man plørefuld narrøv.
Fulde mennesker er forudsigelige.
Fulde mennesker er unødigt ligefremme. Det giver ingen mening.
"Nu skal jeg sige dig noget. Du er et røvhul."
Hvad vil man opnå med det?
De ændrer alligevel mening kort efter.
"Undskyld, jeg er røvhullet."
Ikke sandt?
Hvis vi skal køre i ring, vil jeg ikke drikke med dig.
Jeg hørte en god anekdote fra en ældre mand.
Jeg var kun 19 på det tidspunkt, så det er 33 år siden.
I har måske hørt vitsen, men historien er nu sand.
Jeg kan godt lide,
at ting, vi faktisk har oplevet, fortælles som vitser.
De sidder i en bil, og Ahmet siger:
"Sinan, jeg kan godt køre, hvis du er for pløret."
Sinan svarer: "Ahmet, du kører allerede."
Og det er…
Den her er virkelig en af mine favoritter.
Den er rigtig god. Intet har kunnet slå den.
Og det forbliver et mysterie.
Vi ved stadig ikke, hvem der kørte den aften.
Er det ikke fantastisk?
Fuldskab stinker.
Men jeg nyder kulturelle drikke. Har du været i Skotland?
Jaså. Det kan jeg anbefale. Tag fruen med. Det er en god og kulturel tur.
Jeg har besøgt tusind år gamle steder i Skotland.
Jeg så noget fantastisk forleden. Kender I Bülent Şakrak?
Folk er komplet vanvittige.
Midt i alle spændingerne formåede Bülent at planlægge
to dages ferie på Eid.
Da han skulle med færgen til Lesbos, så paparazzi ham på havnen i Ayvalık.
"Skal du til Lesbos, hr. Bülent?" Og han smilede.
Nogen sagde så: "Græske udskud!"
Han skal bare drikke raki på Lesbos. Man skulle tro, han meldte sig ind i EOKA.
De tyrkisk-græske spændinger gør mig skør. Vi hygger os bare…
"Hvor helvede kommer de kampfly fra?
Annullér tzatzikien, tak."
Beslut dog for fanden, om vi er naboer eller fjender.
Vi har måttet gå fra mange ting før tid.
"Okay, jeg skal nok gå nu."
Vi spejder nervøst efter kampfly, mens vi prøver at nyde rakien.
Nå, vi tog til Skotland og gik med kilt og det hele.
Det mente de selvfølgelig også, at der var noget i vejen med.
I artiklen stod der: "Og så gik med kilt!"
Og hvad så?
De prøver at få en ned med nakken for noget, man gør,
men de aner ikke, at deres antydninger ikke betyder noget som helst for jer.
Det er så underligt.
"Havde du så kilt på?" "Ja."
Hvorfor skulle det genere mig? Hvad er der galt med at gå med kilt?
Især i Skotland!
Her har 68 % af publikum nederdel eller kjole på.
Føles det ydmygende? Jeg forstår ikke deres tankegang.
Vi gik altså med kilt.
Vi tog på sightseeing. Uraz var også med.
"De gik med kilt i Skotland!"
Det anses slet ikke for at være feminint derovre,
og skotske mænd er ikke feminine.
Jeg synes, en kilt virker mere aggressiv end bukser.
Man har intet på inde under, og der er en slids i den.
Lad ikke ternene narre jer.
Det er mere truende, hvad maskulinitet angår.
Står man i en maskulin duel med en skotsk mand,
står Morgan bag en, før man får løsnet bæltespændet.
"Hvad foregår der?" "Intet. Fortsæt."
I vores kultur har vi et sjovt ordsprog om at drikke.
Det gør os lidt blinde.
Ved I, hvad det er? Kender I de klichéer? Det her er også en kliché.
"Det, der ikke slår mig ihjel, gør mig stærkere."
Stærkere min bare røv. Hvad skal det betyde?
Det er bare en poetisk sætning. Hvordan kan det gøre en stærkere?
Jeg kaster et spyd mod dig…
"Det slog mig ikke ihjel, det gjorde mig stærkere!"
Det, der ikke slår en ihjel, gør en invalid.
Sådan fungerer livet ikke. Lad ikke smarte ord narre jer.
"Det, der ikke slår dig ihjel, gør dig stærkere."
Vi er så mærkelige, når det handler om klichéer.
Vi har tendens til at tro på dem.
Selv når folk siger, man skal slappe af, ønsker de, man gør en indsats.
En tyrkisk talemåde lyder:
"Tag dig ikke af ham. Fuck Ham." Kan I følge mig?
Selv det kræver en indsats.
Man skal gøre nogle ting for at kunne slappe af.
Hvad mener du med "Fuck ham"? Selv forberedelsen tager en halv time.
At kun nogle af jer grinede,
viser bare, at det stadig er tabubelagt.
Okay, okay!
Gå bare, tante. Det bliver kun værre.
Alt det arbejde for at kunne slappe af.
Der er også en god talemåde om at drikke.
"Bliv fuld, og strål." Den talemåde tror vi på.
"Bliv fuld, og strål." Og hvad er succesraten? Én procent.
Hvor mange mennesker begynder at stråle ved at drikke?
Og hvad den fysiske tiltrækning angår…
Det emne bryder jeg mig faktisk ikke om.
Folk siger om mig: "Se den grimme gut sammen med den smukke pige.
Hold da helt kæft."
Hvorfor skulle jeg være så smuk som min partner? Ligner jeg en kvinde?
Skal jeg være så smuk som hende? Skal jeg have lige så store læber?
Struttende babser, lange ben og det hele?
Sikke noget sludder. Det er da noget sært noget at sige.
"Hun er så smuk, og der er den grimme stud."
Og? "Hun er smukkere." Ja, og?
Bør jeg holde samtalen i gang?
"Ham der kan noget.
Han er smukkere end pigen der." Er det sådan, man gør?
Engang spiste jeg ude alene.
Stor overraskelse, ikke?
En kendt plastikkirurg kom hen til mig.
Kender I den kliché med,
at den store mand på natklubben tilbyder en et job ved at give en sit visitkort?
Han kom hen til mig, mens jeg spiste, og hviskede mig i øret:
"Ørerne."
Han anbefalede mig at komme forbi og få ordnet mine ører.
Plastikkirurgen gav mig sit visitkort.
Han mente, jeg burde få ordnet ørerne i min alder. Sikke en nar.
Jeg bad ham om at gå sin vej, og så omkring tre år senere
en artikel med overskriften "Kendtes skønhedsoperationer."
Og jeg blev nævnt.
Der stod, jeg havde fået ordnet ørerne.
Hvor meget fik jeg lavet?
Jeg havde stritører som barn, og nu hvor jeg er over 50,
er mit hoved større, så måske stritter de en smule mindre.
Hvad ellers?
Tog jeg hen for at få ordnet ørerne, men slog mig til tåls med det her?
Løb jeg tør for penge, eller hvad?
De syer dem ind, og jeg siger: "Det rækker!
Jeg skal have råd til min søns uddannelse."
Det, jeg siger nu, gælder ikke for jer.
En aften havde jeg lige sagt:
"Skønhedsoperationer er blevet meget populære i de seneste 10 år."
Da jeg så kiggede ud på publikum,
indså jeg, at det var dem, jeg gjorde nar ad.
Nogen råbte: "Cem, fortæl os mere om gorillaen!
Lav din gode gorilla-efterligning." De ville gerne skifte emne.
Jeg er med på, at det mest er kvinder, der gør det,
men mænd er heller ikke uskyldige.
Nogle fyre ser ud som en bugtalerdukke.
Som forsvar siger de: "Jeg har ikke fået lavet noget i ansigtet."
Spørg en kvinde: "Har du fået lavet noget i ansigtet?"
"Altså…
Bare en lillebitte smule."
Man kan reparere bagkofangeren på en Ford Taunus
med den "lillebitte smule".
Hvad brugte de dog til det? En forhammer?
Nu om dage er der nogen, der hele tiden får skønhedsoperationer.
Da jeg var yngre
i 80'erne, var Brasilien et meget yndet sted for plastikkirurgi.
Brasilien var så populært
dels på grund af køkkenbordsoperationerne, man ikke kunne få i USA.
Nogle har sære ønsker.
Normalt var det: "Jeg trådte på en landmine.
Jeg ønsker rekonstruktionskirurgi for at se normal ud."
Men det her er anderledes.
Nogle siger, jeg bodyshamer.
"Skam dig. De små operationer styrker folks selvværd.
Hvorfor håner du dem?"
Jeg håner ikke dem, jeg håner galningene.
Jeg forstår, at dem, der vil se normale ud
eller nyder en mindre tilretning,
men nogle mennesker gennemser kataloget og siger:
"Kan du se den abes røvhul?
Lav mine læber sådan."
Må man ikke gøre grin med det?
Må man ikke drille folk, der uhæmmet ændrer deres udseende?
Især når man selv lever med at være så grim?
Kender I den gamle talemåde…
Hvordan er den?
There's a choice we're making…
Hvordan er den nu? "Det ville fornærme Gud."
Vores ældre kan bevidne det. Kunne man ikke lide sit udseende…
"Jeg hader min næse." "Sig ikke det. Du fornærmer bare Gud."
Men nu?
Ingen tænker det mindste på alt det med at fornærme Gud.
Nu er det: "Det franske løft, tak."
"Hvad med Gud?" "Gud bliver ikke fornærmet.
Jeg bruger også udrykningsblink for at køre i nødsporet,
og fornærmer det ikke Gud, så gør intet."
Alle får lavet et eller andet.
Nogle bliver kede af, at ingen kan genkende dem længere.
Det var en af mine venner. "Kan du ikke genkende mig?"
"Hold da kæft, mand!"
Din egen mor vil ikke kunne genkende dig.
Selv Døden vil ikke genkende dig. Du er udødelig.
Han går ind med leen: "Fru Aynur?
Fru Aynur, din tid er gået. Goddag, frue.
Fru Aynur?" "Jeg er Aynur."
"Det er sgu da løgn! Seriøst?
Hvad har du gjort, fru Aynur?
Du har fået en ansigtsløftning. Fransk løft. Falske læber.
Brystimplantater.
Også læberne dernede?
Jeg skriver bare 'fire læber'.
Godt.
En lillebitte smule."
De små ting kommer typisk af, at nogen vil have en medskyldig.
Mine damer, hvis en ven
begynder at give råd om jeres øjenrynker, så vid, hvor det bærer hen.
"Gør det nu bare, søde."
"Hvorfor?" "Jeg fik gjort det."
"Hvad angår det mig? "Gør det nu bare."
Hun er på en særlig rejse, og hun vil ikke være alene.
Hun vil have ligesindede med sig, når hun står ved Himlens port.
Fyren siger: "Hvad fanden? Du fornærmer Gud."
"Men vi er en hel flok."
Derfor.
"Du har fået lavet meget, fru Aynur. Gud bliver meget fornærmet.
Godt. Der er det og det. En fedtsugning.
Gå, så jeg kan tjekke din røv ud.
Uha!
Den var værre.
Det der fornærmer ham allermest."
Jeg spørger jer som jeres ven…
Tilgiv os, de damer.
Et ærligt spørgsmål. Tænk godt over svaret.
Hvorfor ville nogen få deres røv lavet?
Jeg spørger som jeres ven.
Jeg er 52 år gammel.
Jeg har måske set min røv én gang nogensinde.
Præsenterer I mig for ti røve
og beder mig om at udpege min egen,
ville jeg virkelig ikke kunne.
"Det kan godt være den der."
Er ens røv nu en del af ens identitet?
Ens ansigt…
Det handler om sikkerhed, ikke?
Ens ansigt er den mest markante del af ens krop
eller endda af hele ens genkendelige identitet.
Vi bliver genkendt på ansigtet. Vi identificeres på ansigtet på ID-kort.
Vi bliver genkendt på ansigtet i forbindelse med sikkerhed.
Så at få lavet noget på sit ansigt…
Det hører vist under den kategori, vi lige har beskrevet.
Det er forståeligt at ville gøre sit ansigt kønnere,
men hvorfor få lavet om på sin røv?
Hvorfor?
Hvad skal ens røv kunne?
Hør engang.
Nu sidder jeg ned. Min røv har en funktion.
Sidder jeg dårligt, er min første tanke
at lægge en pude mere under.
Hvor installere puden på min røv i stedet for at lægge den der?
Det giver ingen mening ud fra en logistisk synsvinkel.
Og de siger stadig: "Ikke kritisere.
Hun fik meget bedre selvværd efter operationen."
Skal man have sin røv fikset for at få bedre selvværd,
så er ens selvværd allerede helt til rotterne.
Helt ærligt.
I to århundreder har folk sagt: "Kvinder er mere end deres krop."
"At være kvinde er en identitet, en personlighed."
"Mediekonglomerater behandler kvinder som en handelsvare."
"Big Media seksualiserede kvinder til marketingkampagner."
Og så videre. I to århundreder!
Alt det har vi hørt på igennem vores barndom, ungdom og voksenliv.
"Ja. Kvinder som objekter…" Og hvad skete der så?
Nu lægger de allesammen deres røv på TikTok.
Folk filmer deres egen røv og viser den til alle.
Tvinger Big Media eller konglomeraterne jer til det?
De går ind på alles værelser: "Film din røv."
"Jeg spiller guitar." "Glem det. Vis din røv!"
Det, jeg har fundet ud af, er,
at folk fokuserer på visse kropsdele,
fordi de identificerer sig med de dele.
Så den fjerde feminismebølge
handler om "Min røv, mit valg."
Det er videnskabeligt bevist.
Jeg har gang i en lagdelt vits her. Lav nu ikke ballade, bønder.
Fattige må ikke engang more sig.
Det er gas. Grin bare løs.
Jeg var til en sammenkomst, og jeg lægger aldrig an på kvinder.
Hvad griner I ad?
Det gør virkelig ikke.
Dem, der kvinder mig, kan bekræfte det. Det gør jeg virkelig aldrig.
Hvad indebærer det at lægge an på en kvinde?
Det kræver en indsats. Lidt manipulation og den slags.
Det er i bund og grund arbejde. Det har jeg ikke tid til.
Jeg har et show næste dag.
Hvis nogen har set mig lægge an på en kvinde, så sig frem.
Det bliver også optaget!
Forestil jer mig: "Hej. Hvad så? Ja. G.O.R.A., A.R.O.G.
Lad os grine videre hos mig."
Det ville jeg aldrig gøre. Det er fjollet.
Det har jeg syntes, siden jeg var barn.
Jeg stod der med en drink ved siden af en dame.
Hun virkede som den selvstændige type.
Jeg kendte hende ikke, vi stod bare ved siden af hinanden.
Hun sagde:
"Kan du lide det?"
Et meget bredt spørgsmål, ikke?
Jeg sagde: "Undskyld. Hvad mener du?"
Hun ændrede emnet lidt og sagde: "Mine bukser.
Kan du lide mine bukser?"
De havde et unikt design.
De var højtaljede og sad til om hofterne med batikdesign eller sådan noget.
Jeg sagde: "De er pæne. Originale."
"Det er mine jagtbukser.
Jeg tager dem på, når jeg går på jagt."
Jeg sagde: "Der er ikke jagttid på mig nu.
Jeg mener det.
Du skulle have jaget mig i september i skovsneppe-jagttiden."
Hun var faktisk meget ligefrem, for hun sagde:
"Drop vitserne, og vær ærlig. Kan du ikke lide min røv?"
Er det ikke trist?
Havde jeg sagt noget bare tilnærmelsesvis tilsvarende,
var gendarmeriet og politiet fluks kommet rendende.
Man ville tale om mig i kvinde-talkshows: "Han dømmer folk på deres røv.
Og han er ven med Ozan Güvens." Jeg ville høre for det for evigt.
Ja.
"Han deltog ikke i Gezi-demonstrationerne, selvom han skulle."
Det hører aldrig op. På det punkt er vi ikke lige.
Hun kan være så ligefrem, hun vil, fordi hun er kvinde.
"Kan du lide min røv?"
Og fordi jeg følte en vis forpligtelse, sagde jeg: "Den er rigtig pæn.
Men den har en ulempe. Den tilhører dig.
Det er ulempen.
Det er en skam…
…at hvor den end går hen, så følger du med.
Det er hagen ved den røv.
Men kan jeg låne den uden resten af pakken,
vasker jeg den og returnerer den i morgen."
Den var hun selv ude om.
Hvis du vil tale om din røv, så vær beredt på lidt gas.
Ikke sandt?
Det er en gammel tanke at ville ændre kroppen så meget.
Mænd går også helt amok. Jeg så en ny dille i nyhederne.
Tilgiv mig, hvis I har gjort det, for jeg må håne det.
Herre-fillers.
Bønderne kender det godt.
Det er latterligt.
De sprøjter en form for væske eller…
Det er vist noget silikonebaseret. Det sprøjter de ind i ens penis. I guder.
Det har man talt om mange gange i årenes løb.
Hvad fanden er meningen? Gør den da bare seks meter lang,
Hvad vil du opnå? At kunne bruge den som halstørklæde?
Folk er af og til virkelig primitive.
De får mig til at tænke på aztekerne og mayaerne.
Eller de afrikanske stammer, der stadig findes.
Dem der, der har læbeplader og den slags. Eller burmesiske kvinder med halsringe.
Eller afrikanere, der går rundt med penis-græskar.
Jeg kan virkelig ikke se forskel.
Kropsændringer er ikke noget nyt. Det er faktisk tudsegammelt.
Efter flere ansigtsløftninger siger de: "Tak. Det ser godt ud.
Jeg mangler bare trommestikker, så kan jeg spille op til fest."
De spænder huden op som et trommeskind, og de synes, det ser godt ud.
Forbløffende.
Ingen taler om folks personlighed længere.
En skarp kontrast til den traditionelle litteratur.
Godt gået. Jeg er målløs.
Hoste skaffer dig ingen sympati.
Hvad har du så fået lavet?
Kropsændring for begyndere,
ved I hvad det er?
-Lipfiller! -Lipfillers og den slags.
Nej, ikke engang det.
Tatoveringer.
Jeg har ingen tatoveringer, men nogle mennesker…
En kvinde i publikum sagde engang:
"Jeg har en tatovering et sted, hvor ingen kan se den."
Hvad skal det sige? Vi forstod det allesammen straks.
Du spreder benene, og der står: "Vareindlevering."
Hun vil holde det hemmeligt, men afslører det med det samme.
Det var mig, der sagde det, hr. Cem.
Det viser, hvor ærlig jeg er.
Vi havde den samtale, ikke sandt?
Du sad på tredje række.
Se selv. Jeg er en ægte komiker.
Kan du bevise, at den er ægte?
Vil du afsløre, hvor den i virkeligheden sidder?
Du kan vise det til kameraerne.
Hvad står der på den?
-Den sidder på hoften. -På din hofte?
Jeg var da tæt på.
På den ene balle?
-Hvad står der? -Ikke noget.
-Hvad? -Det er bare en figur.
En figur?
En retningspil?
Altså…
Ikke alene taler jeg sandt, jeg er også sandsiger.
Nyd din tatovering.
Jeg har ingen. Det er skidt for skuespillere.
Men mange af mine skuespillerkolleger får dem, for de er lette at dække.
Da jeg var yngre,
var de mest populære tatoveringer, ud over figurer,
berømte latinske sætninger.
Kender I dem? Som "Carpe Diem" eller "Tutto Passa", "Alt går over."
De var vildt populære. Stregkoder var også populære en overgang.
Et mystisk science-fiction-tema. Gattaca. Stregkode på halsen.
"Hvad så?" "Jeg har det fint."
Men scanner de den i en butik,
opdager man, det er stregkoden til et skide vaskemiddel.
Eller fugtighedscreme.
Ikke?
Eller bagepulver.
Vaniljeessens.
Har I nogen tatoveringer?
Hvem har en usædvanlig en?
-Har du en? Hvad er det? -En "X"-tatovering.
Jeg har Ra.
-Ra? -Ja.
Så der udføres ritualer ved din krop. Du milde.
-Hvor er Ra? Er det Ras øje? -Ja.
Ras øje. Okay. Forstået.
Gud bevares!
Jeg synes, det… Tag det ikke personligt.
Forestil at være godt i gang og smide tøjet og den slags,
og man vender hende og ser Ra.
Det ville være irriterende.
Det er helt anderledes end at elske med et normalt menneske.
En Ra-tatovering på ryggen!
Det ville skræmme en, ikke?
Man ser en latinsk sætning om et religiøst ritual…
Få dog bare noget ligetil som det der.
En af mine venner har en spøjs tatovering.
Der står: "Jeg vil aldrig glemm."
Der mangler et "e".
Altså…
Hvordan…
Hvordan kan man glemme…
…hovedpointen, mens man skriver det?
"Jeg vil aldrig glemm."
Hvad fanden betyder "Jeg vil aldrig glemm"?
I guder!
Nogle får tatoveret deres børns navne. "İlknur! Aynur!"
Så de ikke glemmer dem.
Jeg har en ven, vi kalder "Skæg".
Da Skæg forelskede sig,
fik han fluks tatoveret hendes navn overalt.
"Şükran." Han har det tatoveret overalt. "Jeg gifter mig med Şükran."
Lad være med at få navnet tatoveret i panden.
I det sekund, han blev skilt, blev "Şükran" til Batman-symboler.
Han blev så gift igen, og så stod er "Melis" overalt på ham.
"Vi mener det alvorligt."
"Melis" blev så også til Batman-symboler.
Nu er den eneste, han kan date, Batman.
Han har ikke plads til flere tatoveringer.
"Jeg kan ikke lide nogen", siger han. Fordi han løb tør for plads.
Der er mange tatoverings-kvajerter.
Der er et berømt Tupac-citat.
Er det egentlig fra en sang? "Only God can judge me."
Det er meget kendt.
"Kun Gud kan dømme mig."
Nu er jeg ikke teolog, men efter min ydmyge mening,
er citatet problematisk ud fra et religiøst synspunkt.
Fordi filologisk…
Jeg har det fint med de andre ord. "Kun Gud dømme mig" er fint nok.
Altså: "Jeg vil kun blive dømt af Gud." Det er et stærkt citat.
Det understreger ens tro.
Men "kan" eller "er i stand til"…
Det stemmer ikke helt, fordi der er tale om den Almægtige Gud.
"Kan" udvander det hele. Er det ikke rigtigt? Altså…
"Kun Gud kan dømme mig. Jeg giver dig lov til at dømme mig."
Det er for barnligt. "Kun Gud dømme mig" er fint.
Men "Kun Gud kan dømme mig" Det lyder forkert.
En af vores skuespillervenner er troende muslim.
Han fik en tatovering som ung, som han vist fik fjernet sidenhen.
Der stod: "Kun Allah kan dømme mig."
Lige et nøk op.
Altså…
Hvordan forklarer man det ved Himlens port?
"Hej, jeg er død.
Kun Allah kan dømme mig."
"Hvad fabler du om?"
"Allah kan dømme mig."
"Nå da. Det siger du ikke? Hold da op. Vent her et øjeblik.
Fru Aynur, dyp din røv i den smeltede lava sådan her, ja."
"Kom herhen.
Hvad mener du med, at kun Allah kan?"
"Tupac." "Ja? Tupac, han er her.
Spiddet på en pæl. Og hvad så?"
"Du skrev 'kan'.
Er du idiot? Gud vil dømme dig. Hvor får I fjolser de idéer fra?"
"Det var i en god mening…
Det var det. Vil du fortælle ham det?
Det var ikke ondt ment. Gud kan bare dømme mig.
Jeg ville få den fjernet, men levede ikke længe nok.
Vil du forklare ham det? Vil det blive et problem derinde?"
"Du får tæsk.
De vil smadre dig."
"Vil du ikke nok spørge ham? Jeg mente det godt."
"Vent her.
Nu skal du høre
Ja. Ligesom Tupacs…
Du ved 'Kun Gud kan dømme mig', men på hans står der Allah.
Ja.
Det sagde jeg til ham.
Godt. Okay, Herre.
Min kære.
Et øjeblik. Kom så, søde."
"Jeg har lagt et raki-billede på Insta."
"Fuck af! Jeg har ikke tid til dig lige nu.
Kære ven. Jeg forhørte mig om din sag.
Allah har allerede dømt dig.
Tatoveringer er en synd."
Godnat, folkens!
Tekster af: Pia C. Hvid