Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Hienoa.
Tervetuloa.
Aion näytellä TRT:n sarjassa. Se on turvapaikkani.
Tervetuloa, ystävät.
Tämän esityksen nimi on CMXXIV kuten tuosta näkee.
Kerron, mitä se tarkoittaa.
Aloin esittää tätä settiä vuonna 2024. Nimi on kirjaimet CM ja numero 24.
Käytämme roomalaisia numeroita, koska Illuminati vaatii sitä.
Sen piti olla 24CM,
mutta siihen olisi liittynyt tiettyjä odotuksia.
Naura vain, rouva.
Kuulen usein: "Mitä naiset näkevät hänessä?"
En tiedä, mitä,
mutta voin kertoa, ettei sen näkeminen ole vaikeaa.
Olen ollut koomikko jo pitkän aikaa. Noin 30 vuotta.
Odotukset ovat korkealla. Moraalini on alhainen.
Isäni sanoi:
"Tilanne on kaoottinen. Varo, keitä päästät yleisöön."
Niin isäni ajattelee.
Ihan kuin olisin 12-vuotias. Vai että varo. Naurettavaa.
Fanini ovat omaa luokkaansa, mutta heidän odotuksensa ovat korkealla.
Joka ikinen kerta.
Tiesittekö, että huhujen mukaan Cem Yılmaz on pihalla kaikesta?
"Toivottavasti hän on pihalla tänään, jotta näemme sen."
Ellen osallistu Selviytyjiin,
on yhä toivoa.
Jos ryömin maassa saadakseni keksin,
voitte olla varmoja, että minulla menee huonosti.
Annan pikku varoituksen,
jotta ihmisille ei tule välinpitämätön olo.
Elämmehän vaikeita aikoja.
Vaikeat ajat synnyttävät välinpitämättömyyttä.
Olen kärsinyt sen takia. Tässä maassa ihmisiä syytetään välinpitämättömyydestä,
jos he heräävät myöhään.
Sanotaan, että Egeanmeren alueella syttyy tulipalo kello 10.30.
Jos herään kello 11.00,
minua haukutaan siitä, etten ole jo twiitannut.
Olin vain nukkumassa! En tehnyt mitään muuta.
Tässä ammatissa ei ole ystäviä tai tukijoita.
Isoveljeni on kulisseissa.
Hän ja Zafer ovat koomikoiden uutta sukupolvea.
Oletteko nähneet heidän esityksensä? He esiintyvät livenä. Tarvitaan lippu.
He ovat hyviä. Menkää. Vain 50 liiraa!
Se on esityksen hauskin juttu.
Sanoin olevani innoissani keikan kuvaamisesta.
Veljeni sanoi: "Tulemme lavalle, jos sinulla on vaikeaa."
En halua maksaa yleisölle 4 000 liiraa takaisin.
Poikani on ollut mukava tällä esityskaudella.
Hän on 13. Hän sanoi: "Onnea uuteen kauteen.
Hyvää Euroopan kiertuetta. Esityksiä on kuulemma 20."
Se oli tarkka numero. Hän mainitsi myös Yhdysvaltain kiertueen.
Hänen äidillään oli suunnitelmia. He olivat miettineet kaikkea.
Mikä harmi.
En kerro sitä toksista vitsiä. Ihmiset suuttuvat.
Vitsailin elatusavusta. Ihmiset närkästyivät: "Miten hän kehtaa!"
Minä maksan ja vitsailen.
Ostin vitsin tekijänoikeudet. Se oli myös oikeasti hyvä vitsi.
Minulta kysyttiin, maksanko elatusapua. Sanoin: "Se on ärsytysapua."
Tajusitteko?
Olen eronnut. Erosin 13 vuotta sitten.
Yleisön pariskunnat hämmentävät minua.
En ylipuhu ketään mutta olen onnellinen sinkkuna.
Te olette pari. Kauanko olette olleet yhdessä?
Yksitoista vuotta. -Onko teillä lapsia?
Kaksi. -Siunattua. Toivon heille menestystä.
Olet siis ollut vessassa pitkään jo kymmenen vuoden ajan.
Se alkaa ensimmäisenä vuonna. Siellä pelataan Candy Crushia.
Miehet jumittavat vessassa ensimmäisen vuoden jälkeen.
"Kulta!" "Haista paska, kulta."
Näyttääkö tutulta?
Poltatko sinä?
Olkaa varovaisia, kun poltatte vessassa. Tässä on tämä vako.
Kun siihen tiputtaa tuhkaa, kannattaa varoa.
Melkein polttomerkitsin itseni kerran.
Hyvänen aika.
Yllätyn, kun parit ovat yhdessä. Miksen yllättyisi?
He paheksuvat ja vihaavat toisiaan.
Naiset ja miehet ovat vihamielisiä toisilleen.
Vitsejäni kutsutaan toksisiksi tai jopa misogyynisiksi.
"Patriarkaalista diskurssia ja toksisia vitsejä!"
Mitä hittoa toksinen tarkoittaa? He sanovat niin mielellään.
Se kohdistetaan aina miehiin. "Toksinen mies."
Turkin kielellä "tok" tarkoittaa ruokittua ja "sik" munaa.
Kun kutsuu turkkilaista miestä toksiseksi, hän ei ehkä loukkaannu.
"Ercan, olet toksinen."
"Niinpä.
Luojan kiitos. Aion ruokkia sitä lisää.
En palannut juuri armeijasta."
Kaikkea kutsutaan toksiseksi. Jos pitää itsestään, sitä on narsisti.
Olen sinkku ja viihdyn kotona.
Kun menet kotiin,
hän kysyy: "Mille nauroit eniten? Piditkö esityksestä?"
Kun pääsen kotiin, riisun housut ja haahuilen.
Katson kaikki John Wick -elokuvat.
En ole viettänyt aikaa naisen kanssa pitkään aikaan.
En vihaa heitä, mutta heidän kanssaan on vaikeaa.
Onko täällä tuoreita pariskuntia, joilla on uusia kokemuksia?
Miten pidätte yllä suhdettanne?
Olen kiinnostunut. En pysty siihen tässä iässä.
Jos tapailee 38-vuotiasta, sitä on muka löytänyt "nuoren rakastajan".
Hän on 38. Hän on kuolinvuoteellaan.
Naiset eivät ymmärrä kysymyksiä.
Kysyn: "Mitä tekisin ilman sinua?" Naisesta se on romanttista.
Se on todellinen kysymys. "Mitä voisin tehdä?"
Niin. "Mitä tein ansaitakseni sinut?"
Nainen on sulaa vahaa. Se on oikea kysymys.
"Mitä helvettiä tein ansaitakseni sinut?"
Tuhosin kaikki toiveenne. Hienoa.
Olen eronnut. Minulla on poika. Olen onnellinen.
Tänä kesänä poikani vietti paljon aikaa kanssani.
Hän on teinipoika, joten hän haluaa viettää aikaa aikuisten kanssa.
Hän oppii uusia sanoja ja juttuja.
Olin innoissani. Aioimme pitää hauskaa.
Sitten tapahtui jotain täysin odottamatonta.
Ajattelin: "Viihdytän häntä paljon vuosien aikana. Se on kallista.
Pitääkö hän huolta minusta tulevaisuudessa?"
Ajatteletteko te samoin?
"Hänestä tulee lääkäri. Hän pitää huolta minusta."
En ajatellut niin aiemmin. Ajatus muodostui hitaasti.
Sanoin hänelle: "Me pidämme hauskaa.
Pidätkö huolta minusta ja sedästäsi, kun me olemme vanhoja?"
Hän vastasi: "Jos on aivan pakko."
Se pikku kusipää pistää pumpulia suuhumme, kun kuolemme.
Sellaisina hetkinä sanon hänelle:
"Puolustusvoimien tukisäätiö. Turkin koulutusyhdistys."
Voin lahjoittaa omaisuuteni heille.
Hän ja ex-vaimoni avaavat testamentin, ja kuoressa on kurkku.
Se ei haittaa minua.
Arvatkaa, mitä oma poikani teki.
Tiedättekö Celebrity Net Worth -sivuston?
Ettekö? Hankitaan uusi yleisö.
Celebrity Net Worth -sivustolla on tietoja siitä,
kuinka paljon rahaa ihmisillä muka on.
"Paljonko Michael Jordanilla on?" "2,5 miljardia dollaria."
"Paljonko Céline Dion tienaa?" Sivusto kertoo sen.
Poikani sanoi minulle:
"Isä, tarkastimme sinut Celebrity Net Worthissa."
Oma poikani.
Kysyin, miksi. Hän tarkasti asian kaveriensa kanssa.
Hän sanoi: "Sinulla on 20 miljoonaa dollaria."
Se oli masentavaa.
Joko sivusto ei selvinnyt Y2K:sta vuonna 1999 -
tai he tutkivat jonkun toisen koomikon tietoja.
"Oletko seonnut? Minulla on 20 miljoonaa taskussa nyt."
Tajusin, että 20 on paljon. Kysyin: "Tietääkö äitisi sivusta?"
Kysyin niin oikeasti.
Hämmentävää, että te olette yhdessä.
Suoraan sanottuna ihmiset halveksivat toisiaan nykyään.
Niin miehet ja naiset kuin työntekijät ja työnantajatkin.
Ihmiset ovat kyllästyneitä toisiinsa.
Jos ottaa aikaa itselleen tässä maailmantilanteessa,
sitä on tunteeton ihminen, joka ei ymmärrä tapahtumia.
Uutisaiheet vaihtuvat nopeasti.
Puheenaiheita riittää. Oloni on siis lannistunut.
Minua häiritsee se, että silti otsikoissa on merkityksettömiä asioita.
Yhtenä päivänä puhuttiin siitä, että tekoäly vie työpaikkamme.
Mitkä työpaikat?
Turkin työttömyysaste on 30 %.
Tekoäly saa töitä vain, jos sillä on sukua hallituksessa.
Se sanoisi: "Esittele minut reititintutullesi."
Kuka on muka vaarassa menettää työnsä tekoälylle?
En pelkää sitä. Kuka pelkää?
Tarvitsette kunnon yöunet.
On tiistai. Yleisö näyttää tältä.
"Hitto vie, Cem! Kerro vitsi. Älä tee tästä vaikeaa."
"Tekoäly hallitsee meitä." Ihmiset eivät pelkää älykkyyttä.
Älykkäät ja ahkerat ihmiset ovat hallinneet muita aina.
Joko pahoin aikein tai ilman niitä.
Me olemme aina passiivisia.
Olen yllättynyt, että he ovat yllättyneitä.
Ruudin keksimisen avulla pääsee muiden edelle.
Sitten oli höyrykone ja teollinen vallankumous.
Totta kai sitä hyödyntävät pyörittävät meitä muita.
Miksi olette yllättyneitä? "Tekoäly hallitsee meitä."
Välitätte vain siitä, että hallitseva äly on tekoälyä.
Eräs nainen puhui tekoälystä televisiossa.
Hän oli huolissaan siitä, että se on teennäistä.
"Tekoäly vie kaikkien työpaikat."
Hänellä oli huulitäytteet, tekorinnat ja kohotettu takamus.
Hän sanoi: "Tekoäly ottaa vallan!"
Silicon Valley on jo ottanut sinut valtaansa.
Mitä väliä sillä on?
Miksi puheenaiheemme ovat niin mahtipontisia?
"Mitä tekoäly tekee meille?"
En osaa edes käyttää tätä oranssia sytytintä.
Unohtakaa tekoäly. Osaako kukaan käyttää tätä? Kertokaa.
Miten tämä ilmestyi koteihimme? Onko kukaan ostanut tällaista?
Miten ne päätyvät koteihimme?
Minulla on oikeasti 20 Dupontia mutta myös tämä.
Sillä on myös sininen veli. Ne ovat yksilöitä.
Ne lähtivät tehtaalta haukkaamaan raitista ilmaa.
Tämäkin hämmentää meitä. Se on varmaan kuuntelulaite.
Joudumme tämän takia pulaan jossain vaiheessa.
Tunnen myötätuntoa ihmisiä kohtaan. Ilman myötätuntoa ei voi olla koomikko.
Yleensä turkkilaiset ansaitsevat myötätuntoa.
Suurin osa heistä on hyviä ihmisiä.
Myötätuntoni loppuu, kun katson katuhaastatteluja.
Se on masentavaa. Minua arvostellaan usein siitä,
etten kulje kaduilla, joten en voi tarkkailla ihmisiä.
Pitäisikö joutua puukotuksen uhriksi, jotta voitte nauraa?
Ei Dostojevskikaan omistanut tupakkakauppaa Esenyurtissa.
En ole kävellyt kaduilla 25 vuoteen. Tein niin harvoin jo lapsena.
Tunnen kuitenkin kansani.
Turkkilaiset eivät välitä itsestään tai aidoista tapahtumista.
He keskittyvät isoihin juttuihin. "On salaliitto Turkkia vastaan!"
Tuo on äänensävy. "Eivät he menneet Kuuhun."
Hyvä on. Eivät menneetkään.
Joku kertoi yhtenä päivänä, että Rothschildien perheen jäsen kuoli.
Hän sanoi: "Rothschild kuoli. Palakoon hän helvetissä!"
Mies tekee ikkunaluukkuja Sarıyerissa.
Mitä Rotschildit tekivät hänelle? Eivätkö he maksaneet tilaamiaan luukkuja?
Turkkilaiset keskittyvät isoihin juttuihin,
joten heillä ei riitä aikaa itselleen.
Sosiaalinen media on ollut olemassa pitkään. Minä lähdin sieltä.
Instassa kysytään: "Miksi poistit kommentit käytöstä?"
Olin tulossa hulluksi. Instagramini on täynnä lyhytkasvuisia.
En tiedä, johtuuko se sijainnistani tai algoritmista,
mutta siellä on paljon lyhytkasvuisia. Miksi?
En tiennyt, että heitä on niin paljon.
Kun olin lapsi, heitä oli seitsemän.
Nyt he menevät naimisiin ja heittävät keihästä.
On myös tanssiva lyhytkasvuisten perhe.
Pitää kuulemma huijata algoritmia,
joten aloin katsella brasilialaisia pyllyjä -
tehdäkseni niin.
Kaikki laitteet ovat synkassa.
Kun ei jaksa Instan lyhytkasvuisia ja avaa Spotifyn, Yalın alkaa soida.
Vitsi ei taida ihan yltää parvekkeelle asti.
Minua tympii.
Halusin panostaa itseeni.
Tiedättekö sen, kun ihmiset päättävät omistautua työlleen?
Päätin tehdä niin ja elää terveesti. Minulla on turvotusta. Näettekö?
Olin lannistunut.
Kävin lääkärillä kauden aluksi tarkistamassa, olinko kunnossa.
Lääkäri sanoi: "Käsken heti aluksi jättämään alkoholin."
Sanoin: "En juo paljon." Hän sanoi: "Seuraan sinua Instagramissa."
Kaikki luulevat, että juomme paljon. Outoa, mutta ihan sama.
Hän käski nukkumaan enemmän ja neuvoi kokeilemaan sovellusta.
Se toimii sekä puhelimessa että kellossa.
Tiedättekö unisovellukset?
En kysy teiltä enää mitään.
Ettekö tiedä niitä? Niissä listataan unitapahtumat.
"Yskit kello 2.00. Hengitysvaikeuksia kello 3.00."
Eikö teillä ole edes sitä?
Elävätkö kaikki tukien varassa?
"Emme osaa edes haaveilla sellaisesta."
"Hengitys pysähtyi. Käänsit kylkeä. Yskit. Pieraisit kello 3.00.
Ilmoitammeko Applelle?"
Ne ovat yksityisiä tietoja.
Ostin sen helpottaakseni elämää. Menetin yksityisyyteni.
Tapahtuuko niin avioliitossa?
Aamulla annetaan raportti pieruista ja röyhtäisyistä.
Siitä ei kerro edes puolisolleen.
Koska kaikki laitteet ovat synkronoituja…
Kello piippaa ja antaa listan edellisen yön tapahtumista.
Ei tietenkään kaikkea.
"Eilisyön raportti. Pieraisit kello 3.16." Selvä.
Kun on tabletilla, se piippaa:
"Kello kertoi, että pieraisit neljältä."
Mihin tämä päättyy?
Kun avaa tietokoneen töitä varten: "Kuulin, mitä tapahtui."
"Aiotko kertoa, että pieraisin?" "En. Minulla on videoita."
Uskomatonta.
Joudun sietämään kaikenlaista turvotuksen takia.
Siksi jätin sosiaalisen median. Mitä tarjottavaa sillä on enää?
Meikkitutoriaalit ja perseen pyöritys kyllästyttävät kaikkia.
Toivottavasti osaatte jo meikata. Ihan oikeasti.
Miten vaikeaa se voi olla? "Näetkö? Tee näin."
Olen ammattimainen 52-vuotias.
Emme kiinnitä asiaan huomiota. Miksi naiset pitävät siitä?
"Teen varjostuksen näin."
Kaikkina näinä vuosina en ole koskaan katsonut naista ja sanonut:
"Ihan helvetin hienoa varjostusta. Uskomatonta."
Miksi he näkevät niin paljon vaivaa?
Te opitte sen. Taidatte homman.
Tuoko on lopputulos kaikkien tutoriaalien jälkeen? Hitto.
Hyvänen aika.
Ihmiset käännetään toisiaan vastaan.
"Olet keskiverto viiteen ystävääsi verrattuna."
Mitä helvettiä?
Seuran valitsemisessa on jo tarpeeksi tekemistä.
Nyt he keksivät tämän paskan.
Sitten mietitään, kuka tuo keskiarvoa alemmas.
"Älä kutsu Nevzatia ensi kerralla!"
En oikeastaan vietä aikaa ihmisten kanssa.
En tapaa juuri ketään.
En yleensä myöskään kävele kaduilla.
Kuten sanoin, elän yksityistä elämää. Näen ihmisiä naapurustoni kaduilla.
Asun tässä lähellä Leventissä. Tarkoitan aitoa, ensimmäistä Leventiä.
Kerran joku huusi: "Minäkin asun Leventissä."
"Missä Leventissä?" "Kuudennessa."
Ei sellaista Leventin aluetta ole olemassa.
Mitä paskaa hän jauhoi? Se on Eyüp, ei kuudes Levent.
Kuin kutsuisi Esenleriä Etilerin keskustaksi.
Kävelen naapurustossani.
Käyn ulkona ja näen ihmisiä.
Kun poliittinen ilmapiiri kuumenee,
meitä leimataan ja yritetään laittaa muottiin.
Haluan kertoa poliittisia vitsejä -
mutten halua, että klassikkomersuistani tehdään poliisiautoja.
Kiitos! Olen TRT-kanavalla ensi viikolla.
Olin taksissa. Pärjäänhän arabiaksi.
Taksikuski sanoi…
Jos olette ekaa kertaa Istanbulissa, ladatkaa Arabit.com-sovellus.
Se on kuin Uber, joka näyttää lähimmän arabin.
Jos arabi on taksitolppaa lähempänä, menkää hänen viereensä.
Taksi tulee noutamaan.
Taksikuski sanoi minulle: "Mikset ole tv-sarjoissa?"
Se tuntui ikävältä. Kysyin: "Missä sarjassa minun pitäisi olla?"
Kuvitelkaa nyt.
En osaa edes poseerata kuin julisteissa. Helvetti.
En saisi hyvää roolia.
En olisi suuri sulttaani. En olisi Bayezid tai Murad.
Voisin ehkä olla Jem Sultan.
Hän pakeni Rodokselle ja haki turvapaikkaa paavilta.
Hän oli kusipää, joten voisin sopia rooliin.
Olen asunut samalla äänestysalueella vuosia.
Äänestän peruskoulussa Leventissä. Joskus meistä otetaan kuvia.
Ei joskus. Melkein aina.
Kuvateksti oli: "Hän nauratti kaikkia äänestyspaikalla."
Miten minä nauratin ihmisiä?
Ehkä heistä oli hauskaa, että äänestin viimeksi Kılıçdaroğlua.
Niin.
Minulla on yhtä paljon valtaa kuin teilläkin.
Sillä on väliä vain, jos yhdistämme voimamme.
Jopa äänestyspaikalla vitsaillaan.
"Hän nauratti ihmisiä." En tehnyt mitään.
Laitoin lipukkeen laatikkoon niin kuin äänestettäessä tehdään.
Järkevät ihmiset miettivät: "Toivottavasti voittaja auttaa maatamme."
Siinä se, eikö niin? Väärin.
Joku täti näki minut kadulla ja sanoi: "Kutsuit meitä lampaiksi ja sait katua."
Täti.
Miksi purat vihaasi minuun? Olen oikea pehmo. Miksi suutut minulle?
Emme ajattele samalla tavoin, mutta olen rento tyyppi.
"Hauku meitä ja saat katua." Kutsuisinko minä ketään lampaaksi?
Kuulostaako se minulta?
Hän käveli hitaasti, jotta voisi mulkoilla ikuisesti.
Kun olin nuori, elokuvien zombit kävelivät yhtä hitaasti.
Vertaan tätiä mielelläni zombiin.
Zombielokuvissa zombit kävelevät muita kohti hitaasti.
Mitä hittoa se on? Onko se edes uhkaavaa?
Mietin sitä jo lapsena.
Kuollut kävelee kohti. Entä sitten?
"Mitä möriset, kusipää? Häivy."
Olen elossa ja ketterä. Miksi välittäisin? Miksi zombit ovat uhka?
Koska niitä on lauma. Hänenlaisiaan tätejä on paljon.
Zombielokuvien dilemma on se, etteivät ihmiset voi ampua rakkaitaan.
Rakkaasta tulee zombi.
Sitä sanoo: "Jennifer, ei!" Hän mörisee.
"Ammu jo!" "Se on Jennifer!"
Onko hän enää? Hän näyttää kamalalta. "En voi ampua Jenniferiä!"
Miten minä voisin ampua tädin?
En ole yhtä ankara kuin jotkut muut. Haluan olla järkevä ihminen.
Ankaruudesta sen verran, että jos Turkissa syttyisi zombiepidemia…
Ihmiset ovat jo nyt toistensa kimpussa. Zombit tuhottaisiin heti.
Ihmiset tekisivät kaikkensa murskatakseen kalloja.
"Onko tuo Burhan? Kusipää."
Se, että hän on zombi, on mahdollisuus.
Täällä tapellaan liikaa.
Elämme vuotta 2025.
Silti riitelemme yhä eläimistä ja ihmisistä.
Miten voimme riidellä yhä siitä, pitäisikö koiria ja kissoja rakastaa?
"Pitäisikö katukissoja potkia?" Mitä helvettiä?
Siitä he väittelevät.
Muistatteko, miten kaikki yrittivät todistaa eläinrakkautensa?
Istanbul on kissojen ja koirien kaupunki. On ihmisiä, jotka kärsivät sen takia.
Asioista väittelevät ovat aina psykoja.
Yhdessä ääripäässä on eläinten vihaajat, joiden mielestä he saavat potkia eläimiä.
Sellaiset hullut.
Toisessa ääripäässä ovat ne, jotka halveksivat ihmisiä.
Olemme jumissa puun ja kuoren välissä.
Oletteko nähneet sen videon naisesta pitbulleineen?
Hänen pitbullinsa kirjaimellisesti söi katukissaa.
Nainen sanoi: "Nämä eläimet ovat Jumalan äänettömiä olentoja."
Pitbull pisti kaiken paskaksi.
Nainen romantisoi sitä kutsumalla niitä "äänettömiksi olennoiksi" -
tai "nelijalkaisiksi ystäviksi".
Kaikesta voi tehdä viatonta. "Ase on Jumalan rautaystävä."
Mitä helvettiä? Voitteko uskoa?
Eläimiäkään ei saa rakastaa rauhassa. Psykopaatit väittelevät kaikista asioista.
Aina kaksi ääripäätä.
Järkevät ihmiset katsovat sivusta kuin Wimbledonissa.
Se on syvältä.
Omistan kaksi kangalinkoiraa. Meidät melkein hakattiin Saksassa.
Uroskoirani on 90-kiloinen, naaras noin 65-kiloinen.
Naapurilla oli kaksi pientä koiraa, Keksi ja Onni.
Niillä oli liivit yllä ja rusetit kaulassa.
Minun koirani näyttivät saapuneen juuri Sivasista.
Kangalinkoirien omistajat tietävät niiden ilmeen kahlittuina.
"Ai metalliketju? Olet tosi naiivi. Laita minut vain ketjuun. Ei se haittaa."
Kolmelta aamuyöllä Keksi ja Onni hyppäsivät aidan yli.
Koirani hämmästyivät nähdessään koiria, joilla oli rusetit.
"Miksi hitossa niillä on rusetit?"
Pikkukoirat haukkuivat kolmelta yöllä.
Kangalinkoirat yrittivät keksiä, miten tienata Istanbulissa.
"Ryhdytäänkö lentokenttätaksikuskeiksi?"
Ne haukkuivat näin.
Sitten poikani kyllästyi ja sanoi: "Häivy, kaveri."
Ne vain haukkuivat, joten siltä meni hermot, ja…
Oloni oli kuin murhaajalla. Juoksin sinne nopeasti.
Homma oli minun vastuullani.
Jotkut kysyvät, pureeko koira. "Ei. Se istuu ja alkaa väittelemään."
Totta kai se puree!
Koirat kommunikoivat suillaan. Totta kai ne purevat!
Kun taluttaa koiraa, joku saattaa kysyä: "Pureeko se?"
Kysy koiralta!
Et kysyisi koiralta minusta.
"Antaako hän toivoa ja hylkää sinut sen jälkeen?"
Ei kukaan tee niin.
Sitten…
Ne pikkukoirat olivat pulassa. Ne haukkuivat näin.
Oloni oli kuin murhaajalla. Tilanne oli kuulemma kamala.
"Koirasi rökittivät naapurin koirat." On normaalia tuntea olonsa murhaajaksi.
Pyysin anteeksi ja kysyin, miten olisin voinut toimia paremmin.
Se tyyppi oli mukava. Hän sanoi: "Se oli syytämme.
Aitamme on liian matala. Meidän koiramme karkasivat.
Ne hyppäsivät aidan yli lähes varmaan kuolemaan."
Pyysin nähdä Keksin.
Hän sanoi: "Se ei pasko tänään. Ehkä huomenna."
Kysyin Onnista. Hän sanoi: "Onni on kunnossa.
Vaihdoimme sen nimen Epäonneksi."
Kaikki oli hyvin.
Tätä ei tajuta. Kerroin tämän Saksassa. Yksi täti keskeytti minut.
"Hitto vie! Kenen puolella olet?
Kangalinkoirat eivät tee niin. Ne ovat Jumalan ystäviä Sivasista.
Minäkin olen Kangalista."
Mikä argumentti se on? Sanoin: "Olet eri lajin edustaja."
Ne ovat koiria.
"Olen Kangalista. Kangalinkoirat eivät tee niin."
Eläintensuojelijat ja ihmistensuojelijat tappelevat.
Tilanne on vaikea. Meidät melkein hakattiin.
Kaikki haluavat vakuuttaa, että he rakastavat eläimiä.
Ihmiset pitää asettaa vastuuseen.
Onko täällä koiranomistajia? En kysy uudestaan.
Kysyin ihmisiltä 90-luvulla, miksi he omistivat koiria.
Nykyisinkin on ihmisiä, jotka rakastavat koiria,
mutta liivin ja rusetin ostaminen ei ole rakkautta.
Lomakaupungeissa lapsille ostetaan Keksi, Onni tai Kaneli.
Ne saavat rusetit.
Kun loma on ohi, koiraparat jätetään sinne.
Ne hylätään.
"Miksi minulle laitettiin rusetti? Halusin vain rakkautta."
Tiedätte tämän.
Onko sinulla koiraa? Eikö yhtään?
Onko täällä kellään koiraa?
Millainen? -Kultainen.
Kultainennoutaja. Perheen silmäterä.
Miksi sinulla on koira? -Se on hyödytön.
Hyödytön koirako?
Odotitko, että se ryöstäisi pankin?
Ei elämä ole elokuvaa.
"Ei hätää. Käyn putsaamassa pankin."
Kysyin kerran naiselta hänen koirastaan. Hänellä oli saksanpaimenkoira.
Kysyin, miksi. Hän sanoi: "Ehkäisemään ongelmia."
Ei turvaksi vaan ehkäisemään. Lähellä ei tainnut olla apteekkia.
Koira on makkarin ovella ja murisee miehelle, jos hän tulee lähelle.
Ehkäisy onnistui siinä kuussa. Niin sen täytyy olla.
Minulla on ollut koira pitkään.
Kissat ovat ihan eri juttu. En ymmärrä niitä.
Onko kellään kissaa?
Ne ryppyilevät teille tänään. "Missä olit koko illan? Hitto vie!"
Kissat ovat outoja.
Ne käyttäytyvät kuin olisimme niiden vieraita.
Koiraparat yrittävät viihdyttää meitä.
Kun antaa herkkuja, ne ovat valmiina temppuihin.
"Hyppäänkö minä, herra?"
Kissat eivät välitä paskan vertaa.
"Otatko ruokaa?" "Ruokaa. Ihan sama. Paskiainen."
Tyttöystävilläni on yleensä kissoja. Aiemmin. Minulla ei ole enää tyttöystäviä.
Minun ikäisiäni naisia ei ole olemassa.
Kissat ovat outoja.
Vielä oudompaa on tapailla naista, jolla on kissa.
Kun hänen luokseen menee ensi kertaa,
kissa tulee hieromaan. Nainen sanoo: "Vau! Savu pitää sinusta."
Luojan kiitos! Se on ensimmäinen askel.
Sitä innostuu, jos hän sanoo: "Se ei yleensä pidä kenestäkään."
"Hitto vie! Pääsen tänään pukille varmasti."
"Se ei pidä kenestäkään."
Nainen tarjoaa naposteltavaa ja avaa viinipullon.
Juustoa ja kuivattua lihaa.
Te ette tiedä siitäkään mitään. Hitto vie!
Maamme on huonossa kunnossa.
Minun pitää muokata vitsejäni. Neljänneslimppu leipää.
Sitä menee naisen luo,
ja hän tarjoaa leipää, jossa on juustoa ja oliiveja.
Hän tarjoaa naposteltavaa. Savu on jaloissa.
Hän kysyy: "Eihän tuo haittaa?"
Housut ovat karvan peitossa.
"Savu! Senkin söpö paskiainen."
Kun nainen menee vessaan tai hakemaan lisää viiniä,
sitä sanoo: "Painu helvettiin."
Sitten on esileikin ja suutelemisen aika.
Inhoan eläimiä, jotka eivät häivy huoneesta sen aikana.
Kissa vain tuijottaa suutelemisen aikana.
Joskus lemmikit eivät ole poistuneet huoneesta rakastelun aikana.
Yksi bulldoggi tuijotti näin.
Miksi helvetissä se yllättyi?
Se nostaa jalkaansa nuollakseen omia pallejaan.
Yhtäkkiä se oli hämmentynyt.
Ihan oikeasti.
On kuuluisa sanonta.
Se taitaa mennä näin:
"Rakastan eläimiä enemmän tutustuttuani ihmisiin."
Tosi teennäistä.
"Kuinka monta ihmistä tunnet?" "Kaksi."
"Kuinka monta kissaa sinulla on?" "47."
Jotkut eivät osaa tasapainottaa asioita.
Olen aidosti sitä mieltä, ettei rakkaus ole hierarkkista,
mutta kärsiviä ihmisiä pitää testata.
Joku esimerkiksi kertoo, että hänen isänsä kuoli,
ja toinen sanoo siihen: "Hautasimme juuri Kanelin."
Hänen isänsä kuoli.
"Rakastimme Kanelia."
Toisen isä on kuollut.
"Miten vanha se oli?" "14."
Sen oli jo aikakin kuolla. Kaneli ei luvannut elää 64-vuotiaaksi.
"Hautasimme Kanelin." "Puhun isästäni. Ettekö ymmärrä?
Vaikka isä ei nouda keppiä,
hän on ihan yhtä rakas kuin Kaneli."
Jotkut eivät osaa painottaa asioita.
Aito eläinrakkaus pitäisi erottaa epäaidosta.
En ole vihamielinen,
mutta näin sen omin silmin Gümüşlükissä pari vuotta sitten.
Siellä oli batiikkihousuisia tyttöjä Istanbulin Kadıköysta.
Heidän koiransa olivat vapaina.
Ihmiset suhtautuivat eläimiin hyvin. Lemmikeistä pidettiin siellä.
Kanelit, Keksit ja Ruusut olivat iloisia. Tunnelma oli mukava.
Tytöt puhuivat Ruusuille. Kaikki olivat iloisia.
Koirilla oli uima-asut. Ne olivat iloisia.
Yhdellä tytöistä oli tatuointi, jossa luki "life is a journey".
Olin ihmeissäni.
Hänellä oli homma hanskassa. Käännettynä se tarkoittaa…
Ettekö te edes puhu englantia?
Ja teidän mielestänne Cem Yılmaz on pihalla kaikesta.
Ehkä se on yleisön syytä.
Life is a journey. Elämä on matka.
Mietin, että se on helppo muistaa. Mihin tatuointia tarvitaan?
Miettikää, jos sen unohtaisi. "Mitä elämä olikaan? Sehän on matka.
Otan tatuoinnin, niin en unohda. Tatuoin ostoslistan tähän."
Ruusut ja Keksit olivat iloisia.
Sitten paikalle saapui kunnon koira.
Teurastajan koira Pumpuli saapui.
Se näki muiden koirien saavan rakkautta ja halusi sitä itsekin.
Se oli isompi koira, ryhmän alfa.
Se murisi hieman. Pumpuli-raukka melkein lynkattiin.
"Kuinka kehtaat kiusata Onnin kaltaista pikkukoiraa?"
Näin sen omin silmin.
"Tunnen eläimet. Ne ovat ihmisiä parempia."
Minkä eläimen hän tuntee lemmikkiään lukuun ottamatta?
Tarinat ovat luoneet mielikuvan siitä, millaisia eläimet ovat.
Ketut ovat viekkaita, varikset ovat pälä, pälä.
Valaat pitää pelastaa. Mistä näitä ideoita keksitään?
Miksi joku heittää keittoa Rembrandtia päin pelastaakseen valaat?
Protestissa heitettiin keittoa vanhaa Rembrandtin maalausta päin.
Valasta hävettäisi, jos se tietäisi.
Se sanoisi: "Hävetkää! Kuolen ensi viikolla joka tapauksessa.
Antakaa maalauksen olla."
Luojan tähden.
Muistamme tarinat. "Ketut ovat viekkaita."
Mitä ne ovat saaneet aikaan? Eivät ne rakentaneet hotellia poukamaan.
Mitä ne tekivät?
Ne varastavat kanoja, jos kanalan jättää auki.
Emme tunne eläimiä hyvin.
"Ketut ovat viekkaita, leijonat kuninkaita, kanit pälä, pälä."
Keitä ne ovat? Mitä eläimiä te tunnette oikeasti?
Tietääkö kukaan, mitä merihevonen tekee työkseen?
Parvekkeen köyhälistö ei ymmärrä.
He järkyttyivät. "Onko meressä hevosia?" "En tiedä. Meillä ei ole televisiota."
Merihevoset ovat outoja olentoja.
Urokset synnyttävät! -Olet oikeassa.
Kuulostat innostuneelta.
Tarkemmin sanottuna ne ovat sukupuolettomia.
Ne vaihtavat sukupuoltaan ja hedelmöittävät itsensä.
Haluaisin sen teknologian käyttööni.
Eikö olisi mahtavaa maksaa elatusapua itselleen?
En saa vitsailla sukupuolista. Tämä näytetään Netflixissä.
Sellaisista vitseistä pidetään vain ulkomaisten koomikoiden kohdalla.
Onko täällä transsukupuolisia?
Ei tietenkään. Minä en kiinnosta heitä.
"Onko täällä transsukupuolisia?"
"On, mutta unohda koko juttu."
En vastusta transnaisia. Heidän haastattelunsa ovat absurdeja.
Yksi heistä sanoi: "Onko miehiä enää jäljellä?"
Yksi vähemmän nyt, senkin hullu.
Kun sukupuoli korjataan naiseksi, se on voitto meille.
Minua haittaa se, kun joku korjaa sukupuolensa mieheksi.
Kunnioitan tietenkin heitä.
Se on iso päätös. Voisitko leikkauttaa omasi?
Jotkut saavat uuden,
mutta tilanteeseen on vaikea valmistautua fyysisesti ja henkisesti.
En pidä siitä, millaisia miehiä heistä tulee.
He näkevät paljon vaivaa ollakseen miehiä.
He pitävät kehoistaan. Heidän pitäisi olla ihanteellisia miehiä.
Erästä haastateltiin viikko leikkauksen jälkeen.
"Miten menee?" "Olen mustasukkainen."
Tikkejäkään ei ollut vielä poistettu.
"En anna tyttöystäväni pukeutua minihameeseen."
Hänellä oli vielä minihameita kaapissaan.
Siitä minä en siis pidä.
Merihevoset ovat outoja. Monet oudot eläimet ovat vieraita meille.
Kaikilla on lempieläin.
Kävin Berliinin eläintarhassa isoveljeni kanssa.
Siitä on ehkä 20 vuotta. Menimme sinne aikaisin, noin 7.30.
Eläimetkään eivät olleet paikalla.
Ihan oikeasti. Ostimme liput lippuluukun naiselta.
Menimme sisään. Ei eläimiä.
Hän varmaan luuli, että tulimme antautumaan.
"Etsikää itsellenne häkki."
Menimme eläintarhaan, eikä siellä ollut ketään.
Eläimet saapuivat puolen tunnin päästä.
Sarvikuonot, apinat ja kirahvit näyttivät hämmästyneiltä.
"Näetkö, mitä kello on, kaveri?"
Ne olivat yllättyneitä.
Osaan matkia hyvin apinoita. Enkö osaakin?
Älkää.
Tietenkin olen hyvä siinä. Minulla on luontaisia apukeinoja.
En osaisi matkia joutsenta.
Apinat saapuivat. Hopeaselkä oli mahtava näky.
Kiinnitin huomiota gorilloihin. Ne olivat lasin takana.
Menin aitauksen luokse. Oletteko katsoneet gorillaa silmiin?
Emme voi puhua kissoista, saati sitten gorilloista.
"Kylläpä olet seikkaillut paljon, Cem!"
Oli kiehtovaa, miten gorilla katsoi minua lasin läpi.
Veljeni sanoi: "Tämä on vienyt puoli tuntia.
Mennään sarvikuonojen ja kamelien luo."
Sanoin: "Haluan olla gorillan luona."
Se katsoi minua näin. Se oli koettava itse.
Ihan kuin gorilla olisi yrittänyt sanoa:
"Jumala laittoi minut tähän ja sinut siihen. Niin se vain on."
Se näytti surulliselta.
Siitä huomasi, että se oli nähnyt Apinoiden planeetan.
Se yritti sanoa: "Te saatte vielä katua."
Tuijotin sitä puoli tuntia.
Sitten gorilla sanoi:
"Äitini synnytti minut sateisena päivänä.
Taivas itki, kun saavuin. Voiko vastasyntynyt olla syntinen?
Miksi elämäni on ollut kirottua?"
Olin nukahtanut ja näin unta.
Se oli vain unta.
Se teki oikeasti vain näin. Sitten se heitti paskaa päin minua.
Ne näyttävät tosi surullisilta.
Muistatteko? Näin niitä dokumenteissa.
Aiemmin dokumentit olivat suoraviivaisia. Nyt ne ovat hienostuneita.
Niissä sanottiin: "Apinat tekevät näin. Pandat syövät eukalyptusta ja bambua.
Seeprat ylittävät joen."
Nyt Netflix-dokumentit ovat hienostuneita. Missä Netflixin edustajat ovat?
Eikö sekään ollut totta?
Muistan, kun jotkut boikotoivat Netflixiä. Boikotoiko joku teistä?
He sanoivat: "Älkää katsoko Netflixiä. Meistä yritetään tehdä homoja."
Se on totta.
Tiedän sen. Työskentelen Netflixin kanssa.
He kävivät kotonani monta kertaa.
Eräänä päivänä ovikello soi. Näin ovisilmästä kolme alastonta miestä.
Kysyin, miksi he olivat siellä. Yksi sanoi: "Tu-dum!"
Päätelkää siitä.
Muistan boikotin. "Netflix yrittää tehdä meistä homoja!"
Se on totta.
Te ette lue käyttäjäsopimusta.
Tiedättekö sen sopimuksen? Palveluehdot.
Se lukee asiakirjan lopussa.
Siinä lukee pienellä präntillä: "Teen teistä homoja."
Sulkeissa lukee: "Jos se sopii."
Jollei, he antavat asian olla.
Katsokaa Netflixin hienostuneita dokumentteja.
Ne ovat liian hienostuneita.
He pistävät 8K-kameran mehiläisen perseeseen.
Ihan kuin katsoja tekisi itse hunajaa. Se menee liian pitkälle.
Ne olivat ennen suoraviivaisia.
Kertoja on aina se brittityyppi. Kuka se onkaan?
Voi luoja!
Ihan oikeasti.
Esiinnyn Konyassa. Siellä minua ymmärretään.
Sir David Attenborough.
Hän on varmaan 90-vuotias. Hän taitaa olla 89.
"Planeetalla on miljoonia lajeja. Valtameret eroavat muista…”
En voi katsoa sitä syljen takia.
Hän jatkaa kerrontaa.
Se on liian monimutkaista. Lennämme albatrossin kanssa.
Asumme muurahaisten siirtokunnassa. Niin läheltä he kuvaavat.
Se on liikaa.
Katsoin dokumentin gorillalauman elämästä.
Siitä oli tehty saippuaoopperaa. Dramatisoinnilla lisätään ymmärrystä.
"Pikku Mario on hämmentynyt.
Katsotaan, mitä Jesse tekee." Keitä ne ovat?
Mario on heidän mukaansa hämmentynyt.
Se etsii paikkaa, missä käydä paskalla puun syömisen jälkeen.
Urosgorilla painaa noin 300 kiloa.
Sen pitää paritella neljän naaraan kanssa,
suojella vanhuksia ja puolustaa kruunuaan nuoria vastaan.
Hommaa riittää.
Siellä oli kahdeksan kameraa.
Mario teki näin: "Menkää pois. Meillä on töitä. Hop, hop!"
Kuvaaminen jatkui. "Hän on ahdistunut siitä…"
"Kuka helvetti tuo on?"
"Jesse auttaa häntä." "Oletko Jesse?"
"Minua on kutsuttu Jesseksi kaksi kautta."
"Aion paritella. Siksi hakkaan rintaani.
Käske vanhusta viemään kamerat pois täältä.
Keitä he ovat? Ovatko he National Geographicista?"
"Netflixistä, pomo.
He eivät luovuta ilman kunnon materiaalia."
"Voi luoja."
"Hän on vihainen."
"Painukaa helvettiin."
"Netflix vai? Jesse, tule tänne.
Kumarru."
"Mitä, pomo?" "Älä kutsu minua pomoksi.
Kumarru. Hipaisen vain sinua.
Päätösjaksoa varten."
"Pomo, ole kiltti!" "Hiljaa. He kuvaavat ja lähtevät.
Kuvaa tämä."
Sitten David Attenborough selostaa:
"Laji ei yleensä parittele oman sukupuolensa kanssa, mutta…”
Ne kyllästyivät koko hommaan. Onko se muka Marion syytä?
Mario yritti kilpailla Squid Gamen kanssa.
Sen täytyi tehdä jotain kiinnostavaa.
Luoja. Minä seikkailin apinan kanssa A.R.O.G.-elokuvassa.
Opin liikkumaan näin. He ihmettelivät, miten kohtelin apinaa.
Sen apinan sisällä oli argentiinalainen akrobaattityttö.
Välitän vain sisäisestä kauneudesta.
Osaan matkia hyvin kenties sukujuurieni ansiosta.
Muistatteko, kun saimme tarkastaa sukupuumme hallituksen sivuilta?
Sivu oli suosittu julkaisun aikaan.
Kaikki tarkastivat taustansa. En tiedä teistä, mutta minä tein niin.
Minun sukupuussani ei ole oksia.
Jotkut tuntevat juurensa.
"Sukuni voidaan jäljittää 1300-luvulle. Äidin puolen esivanhemmat…"
Minun esivanhempani olivat tavallisia tyyppejä.
Isäni on Eskihamalin kylästä Sivasin Gürünistä.
Selvitin isän sukujuuret 1840-luvulle asti.
He eivät muuttaneet pois kylästään. He liikkuivat tämän verran.
Kansainvaelluksen sijaan he kiersivät ympyrää.
Äitini suku tuli Thessalonikista. Jäljitin heidät 1790-luvulle asti.
Suvussani ei ole sotureita tai tärkeitä hahmoja.
Ei komentajia tai ratsuväkeä. Ei minkäänlaisia sankareita.
Pitelin miekkaa, eikä se edes sovi minulle.
Jotkut tuijottavat televisiota näin: "Olemme ottomaanien perillisiä."
Diriliş: Ertuğrulia ynnä muuta.
Yksikään sukupuuni jäsen ei ollut millään lailla sankarillinen.
Olen ymmälläni siitä, että he selvisivät hengissä.
Tarkoitan niin isäni kuin äitini sukua.
He eivät olleet taistelijoita. Miekka ei sovi minulle.
Olen pidellyt miekkoja elokuvissa.
Muistatteko "Dry Murad" -jakson? Ratsastin hevosella.
Tämä tuntuu liian ankaralta.
Turkki valloitti Anatolian vuonna 1071.
Olisin halunnut esivanhemman, joka taisteli silloin.
Tämä on liikaa. Eikö tämä sattuisi? Miten kukaan voi lyödä toista tällä?
Jos olisin taistelussa, yrittäisin selvittää asian puhumalla.
"Valloitetaanko linnoitus?" "Emme tarvitse sitä."
Olisin paennut heti.
Tämä on liian vaikeaa.
Se ei ole terävä. Kokeile.
Eikö olekin outoa?
Ehkä yleisössä on ammattitappaja.
Minusta olisi outoa iskeä tämä toiseen ihmiseen.
Voimme kuvitella elokuvien tapahtumia,
joissa pää lentää ilman halki ja ihmisiä pistetään miekalla.
Miten se käy päinsä?
"Dry Murad" -jaksossa Çağlarin hahmo sanoi:
"Kuolisit stressiin keskiajalla."
Päät lentäisivät ilmassa. Ihan kamalaa.
Kun katsoo toista pahasti toimistossa, sitä pidetään nykyisin simputuksena.
Oikeissa taisteluissa lyödään miekalla ja irrotetaan päitä.
Hänen vaimonsa tapaan soturin vaimo sanoo: "Miksi murjotat?"
"Olen veren peitossa, nainen!"
En voisi elää niin. En häpeä myöntää sitä.
Vielä nykyisinkin ihmiset tappavat toisiaan.
Olen todella yllättynyt, että sukuni selvisi.
Miten sukuni ei ole kuollut maan päältä,
kun en voi edes kuvitella tekeväni julmia tekoja?
"Siitäs saat, kusipää."
Ei käy. Heihin sattuisi.
Ratsastaminen ei riitä. Oletteko ratsastaneet hevosella?
Miekkaa pitää heiluttaa samalla kun ratsastaa.
Päitä ei tarvitse irrottaa elokuvien tapaan.
Pienikin haava sattuisi.
Taistelu on ohi.
Siellä ei ole desinfiointiainetta. Haavat mätänevät.
Ihan kamalaa.
Katsoin Ridley Scottin elokuvan pari päivää sitten.
Oliko se nyt Bonaparte? Ei, vaan Napoleon.
Tiedättekö, miten taisteluissa 10 000 ihmistä hyökkää toistensa kimppuun?
Pelottavaa. Kuvitelkaa itsenne eturintamaan.
He huutavat: "Liberté!"
Eturintaman tyypeistä tulee muusia.
Mikä "liberté"?
"Ranskan puolesta, kusipäät!"
Me teemme jotain jalompaa. Huudamme hienosti: "Allah!"
Heidän epäröintinsä voi aistia.
"Allah? Allah opastaa meitä, eikö niin?"
En voi kuvitella itseäni siinä tilanteessa. Osaatteko te?
On hauskaa ajatella olevansa sankari, ellei ole eturintamassa.
"Me valloitamme Wienin!
Mene sinä ensin."
"Voin mennä kolmanteen riviin. Tai sitten palaan neljänteen."
En osaa kuvitella, että olisin eeppisissä taisteluissa.
Muistatteko 50 000 sotilaan rivin Troijassa?
"Jousiampujat!"
"Käskikö hän ampua?"
"Ampukaa!" "Mitä?"
Elokuvissa on käytetty samaa pätkää 20 viime vuotta.
Nuolet pimentävät taivaan.
Ihan kuin videon saisi käyttöön lisäosalla.
"Jousiampujat!"
Kuten Troija-leffassa.
Minä en ampuisi.
Antaa Jumalan päättää heidän kohtalonsa.
20 000 nuolta. Ei niitä kaikkia lasketa.
Matkisin vain sitä ääntä.
En liikahtaisikaan, jos vihollinen ampuisi ensin.
Kaikki ansaitsevat elää.
En voisi myöskään paeta. En selviäisi hengissä.
Miksi helvetissä yrittäisin paeta?
Nuoli osuisi suoraan minuun tai kimpoaisi perseeseeni.
Ihan varmasti.
Outo juttu. Sota on rankkaa.
Se on. Onneksi en elänyt siihen aikaan.
Hallitus pyysi kertomaan niistä ajoista,
jotta olisitte kiitollisempia.
Se on totta.
Kuka voi kaataa kiehuvaa öljyä toisen päälle?
Se oli ikävää niin kivikaudella kuin keskiajallakin.
Sitä täytyy olla todella vihainen, jos kaataa kiehuvaa öljyä toisen päälle.
"He eivät saa valloittaa linnoitusta!" Kyllä saavat.
Jos paikalle marssii aseistettu armeija, antakaa heidän valloittaa.
Kiehuvaa öljyä!
Miettikää Istanbulin valloitusta Silivrin portilla.
Joukot valloittivat jo alueen, jossa Topkapın palatsi on.
Keisari kuoli, mutta sitä ei tiedetty portilla.
Sotilas oli tikkailla.
Christos tuijotti häntä ja sanoi: "Hei, vre. Mitä sinä teet?"
"Älä kaada sitä. Valloitimme jo Istanbulin!"
Ei perseessään voi kantaa Bepanthenia koko valloituksen ajan.
Se tekisi kipeää.
Myötätunto on tärkeää. Kellään ei ole sitä nykyisin.
Miten ihmiset voivat tappaa toisiaan? En voi ymmärtää sitä.
Ehkä se on heikkouteni.
Olen ollut alalla 30 vuotta, ja eräs asia haittaa minua.
Ajan myötä yhteiskunnasta on tullut töykeämpi.
Olin huligaani nuorempana.
Olimme rettelöitsijöitä.
Nyt rima on niin matalalla, että me olemme eliittiä.
Nykyisin Turkissa sitä on elitisti, jos pesee perseensä,
pysähtyy punaisiin valoihin, kulkee vihreällä ja vastaa tervehdykseen.
Minua kutsutaan elitistiksi!
Isäni on Arif Tophanesta. En todellakaan ole elitisti.
Rima on matalammalla.
Kaikki ovat töykeitä. Mistä tämä töykeys johtuu?
Tuottamistamme elokuvista ja sarjoista.
Meitä on helppo syyttää kaikesta pahasta.
"Ai naismurhat?
He näkivät niitä tv-sarjassa ja matkivat näkemäänsä.
Ihmiset käyttäytyvät mafian tavoin television takia.
Kaikki oudot jutut ovat sen syytä. Samoin väkivalta.
Mersinissä takavarikoitiin tonneittain kokaiinia. Se on tv:n syytä!"
Mitä sarjoja ne oikein ovat?
Minä muka saan ihmiset kiroilemaan elokuvieni ja esitysteni takia.
Ihan kuin kaduilla ei kiroiltaisi. Kaikki oppivat sen minulta!
Olen katkera.
Olen yrittänyt selittää tätä vuosia, mutta turhaan.
Teidänkin tilanteenne on vaikea.
Tulette kuuntelemaan kiroiluani ja nauratte sille kotona.
"Olipa helvetin hauskaa."
Minä vain puhun näin. Puhun teille kuin ystävilleni.
Saatan sanoa kirosanoja. Entä sitten?
"Onko tämä taidetta?" Mistä minä tietäisin?
Onko Michelangelon Daavidin patsas taidetta?
5,5-metrinen patsas on Firenzessä. Se näyttää sametilta.
En osaa esittää Daavidia. Näytän enemmän Mahmudilta.
Se on 5,5 metriä korkea!
Jalustan kanssa se on varmaan noin 14 metriä.
Se kohoaa ihmisten ylle. Ihmeteos.
Jos sitä katsoo alhaalta, näkee yhdeksän kiloa palleja.
Eikö niin?
"Piditkö Daavidista?" "Hänen pallinsa näkyivät."
Alhaalta katsottuna näkee pallit. Silmien tasolta näkee Daavidin.
Niin asiat ovat.
Kaduilla vallitsee sekasorto. Kaikki ovat töykeitä.
Väkivalta lääkäreitä kohtaan on lisääntynyt 10 viime vuoden aikana.
Voitteko uskoa? Väkivalta heitä kohtaan on tavallista.
Kerron, miksi. Turkissa on käyty kuvaannollista sotaa 10 viime vuotta -
tietoa ja tietoa hallitsevia vastaan.
Vitsailin 15 vuotta sitten Faruk-apteekista. Muistaako kukaan?
Onko joku, joka ei muista?
Mikä vitsin huipentuma oli? Vanhempiemme sukupolvella oli sanonta:
"Ei ole häpeä olla tietämättä, vain olla oppimatta."
Me sanomme: "Emme tiedä mutta esitämme tietävämme."
Nauroimme sille 15 vuotta sitten.
Miksi esittää, kun voi vain sanoa, ettei tiedä?
Nykyisin asenne on: "Tiedät juttuja. Mitä väliä?"
Sellainen sävy on nykyisin.
Lääkärit tietävät juttuja.
Sitten joku ääliö sanoo: "Teit ohitusleikkauksen väärin.
Senkin kusipää. Miksi mummini kuoli?"
Lääkäri taitaa ohitusleikkaukset ja kasvainten poistot.
Lääkäri ei voi vakuuttaa tyyppiä tiedoillaan.
He ovat eri aaltopituuksilla. Tyyppi on alfa ja lääkäri beeta.
Hän haastaa lääkäriä.
Hän ei voi tehdä niin yhteiskuntaluokkansa jäsenelle.
He eivät voi saarnata putkiasentajille niin kuin lääkäreille.
Eikö olekin outoa?
Vaikka asentaja esittelee haavoittuvaisena persvakoaan.
Jos joku sanoo, että putki on väärin, asentaja pistää sen tämän perseeseen.
Heidän aaltopituutensa vastaavat toisiaan.
Tämä on tieteellistä.
Olen hieman rääväsuinen, mutta kiroilua syytetään kaikesta.
Emme edes kiroile. Käytämme vain sopivia adjektiiveja ja lauseita.
Isäni on 80-vuotias.
Hän on ilkikurinen ja nokkela, ja hän kiroilee paljon tarinoissaan.
Hän ei kuitenkaan loukkaa ketään.
Olen samanlainen, mutta ihmiset ovat tosi töykeitä.
Lapset kiroilevat, naiset kiroilevat ja stadionin fanit kiroilevat joukolla.
Minua on hyljeksitty, kun kiroilin vitsin aikana.
Ihan oikeasti. Ei minulle tarvitse olla ilkeä.
Miettikää stadioneita.
Tiedätte, minkä joukkueen fani olen. Ei puhuta siitä.
En voi edes tukea joukkuettani ilman moitteita.
Poikani ei välitä jalkapallosta.
Pelasin yhtenä päivänä PlayStationia poikani kanssa.
Olimme kaksin kotona. Ihan oikeasti. Tai no, emme me olleet kaksin.
Robotti-imuri oli myös siellä.
Ne olivat suosittuja pari vuotta sitten. Muistatteko?
Siitä on kolmesta viiteen vuotta. Kaikki ostivat sellaisen. Myös minä.
Se skannaa talon ja alkaa siivota.
Päästin sen vapaaksi vuosia sitten. Se ei ole palannut. Se skannaa yhä.
Olin poikani kanssa. Hän pelasi Paavo Pesusieni -peliä.
Se on PlayStationin peli.
Olin samassa huoneessa, kun hän pelasi.
Yhdessä kohtaa hän ei päässyt tasoa läpi, ja hän raivostui.
Hän kysyi, saisiko hän kiroilla.
Olimme kaksin. Isä ja poika.
Olkaa ymmärtäväisiä. Talossa ei ollut yhtään naista.
Tarkastin jokaisen huoneen.
Ei yhtään naista. Ei edes jäämiä aiemmilta ajoilta.
Sanoin: "Koska olemme miesten kesken, voit kiroilla. Olen utelias."
Hittolainen.
Se, mitä hän sanoi Paavo Pesusienen äidistä ja siskosta…
Paavokin yllättyi täysin.
Poikani aiheutti Paavolle pari uutta huokosta.
Käskin häntä pistämään pelin tauolle.
Sanoin: "Tuo oli liikaa. Mistä opit nuo sanat?
Ne ovat liian tuhmia. Niitä ei saa sanoa sinun iässäsi.
Ne ovat kirosanoja.
Voit opetella tarkoituksen muttet saa sanoa niitä.
Tuo oli liikaa. Älä tee noin toiste."
Hän sanoi: "Koulussa sanotaan paljon pahempia sanoja."
Uteliaisuuteni heräsi. Kysyin, mitä siellä sanotaan.
"Koulussa sanotaan esimerkiksi 'typerys'."
Hän voisi vaivautua opettelemaan myös hierarkian.
Typerys ei vertaudu siihen, mitä hän sanoi äideistä.
Hän tiedä mitään äitinsä tapaan.
Vihaan sitä, kun ihmiset huutavat stadioneilla.
Siellä urheillaan.
Urheilijat ovat lahjakkaita, toisin kuin me muut.
Ihmiset huutavat:
"Juokse, senkin kusipää! Potkaise! Painu vittuun!"
Mitä helvettiä?
Tätä asiaa on myös vaikea muuttaa.
Kaikki ovat tehneet niin ainakin kerran.
Minä en pysty siihen. Minulla on heteroseksuaalinen lukihäiriö.
Tiedättekö, mitä se tarkoittaa?
Kun olen miespuolisten ystävieni kanssa -
ja osallistun ryhmärituaaliin tai -toimeen,
en osaa sopeutua.
En pysty opettelemaan rituaalia oikein ja kiroilemaan yhdessä.
"Painu vittuun." En pysty siihen.
Siksi en käy matseissa. Se on vaikeaa.
Vein poikani Pariisin olympialaisiin. Voi teitä raukkoja.
Näimme siellä jalkapallojulkkiksen. En juuri tunne häntä.
Poikani oli vasta 10-vuotias.
Mies taputti poikani päätä aikuisten tapaan ja kysyi:
"Mitä joukkuetta kannatat?" Poikani vastasi:
"En katso turkkilaista jalkapalloa. Tehokasta peliaikaa on niin vähän."
Mies oli ihmeissään. "Mitä helvettiä?" Hän luuli poikaani radioaktiiviseksi.
Kuten sanoin, otteluissa -
voi nähdä herrasmiehen tai rouvan kiroilemassa kuin merimies.
En pysty siihen.
Huomasin heteroseksuaalisen lukihäiriöni vuonna 1989, kun olin 19.
Ei, vaan 16.
Menin Beşiktaşin otteluun ystävieni kanssa.
Tiedättehän, miten ihmiset halaavat ja huutavat yhdessä?
Koululaisporukkamme oli maalin takana.
Tajusin silloin ensimmäisen kerran, etten pidä siitä.
He alkoivat huutaa: "Pärjään ilman miljoonaa dollaria…"
Sanoin: "Haistakaa paska."
Millainen haave se on? Miksi kukaan manifestoisi sen?
Jumala kuulee meitä.
Kun sanoo, ettei tarvitse rahaa, Jumala varmistaa, ettei sanoja saa sitä.
Miksi huutaisin 50 000 vieraan kanssa 16-vuotiaana, etten halua miljoonaa?
Meillä on erilaisia haaveita.
Ali Koç huutaa myös, ettei hän halua miljoonaa dollaria.
Hänellä on jo miljardeja.
Hän ei halua pelkästään miljoonia.
On outoa, jos ei halua dollareita halpa naposteltava kädessään.
Sitä on jo köyhä.
Sanoin vain dollareita, en miljoonia. Tilanne on niin huono.
Matsien aikana kiroillaan.
Koska olen julkkis kaikkialla, missä minä käyn…
Tai missä kävin. En käy enää missään.
Kun join rakia Develissä ennen matsia, ihmiset olivat innoissaan.
"Se on toverimme Cem!
Nostetaan hänet. Toveri Cem!"
"Voi teitä."
"Olet mahtava, toveri."
He nostivat minut ylös kuin öljynvaihtoa varten.
"Toveri Cem!"
"Voi teitä."
Olen 52-vuotias.
Jos minua käpelöidään niin, haluan valita käpelöijän itse.
Jos olisin mennyt seuraavaan matsiin,
he olisivat sanoneet: "Tuo homo pitää tästä.
Siksi hän on täällä."
On vielä yksi asia, jota inhoan.
Joukkueemme häviää yleensä aina.
Kun kävelen autolle tappion jälkeen,
joku sanoo: "3–0. Kiitos huonosta onnesta."
Olenko minä muka Fenerbahçen sentteri?
Olen vain katsojaparka kuten muutkin.
"Toveri Cem!"
Se on kamalaa.
He ovat sinnikästä porukkaa.
Viattomat kommenttini -
eivät saa ihmisiä lopettamaan matseissa kiroilemista.
Siitä tulee mieleen eräs vanha vitsini.
Alumni huutaa sotilasruokalassa: "Älkää kiroilko, kusipäät!"
Tilanne on samanlainen. En osaa selittää tätä hyvin.
Kukaan ei usko, että ajattelen näin,
koska minäkin kiroilen, mutta kirosanoilla on oltava tarkoitus.
Niitä voi käyttää komedian keinona, kun puhuu jostakusta.
Ei saa huutaa jalkapalloilijalle:
"Mene laitaan, kusipää! Panemme teitä perseeseen."
Onko se jalkapallon sääntö?
Eikö riitä, että matsin voittaa maaleilla?
"Panemme teitä perseeseen." Pidetäänkö siitä kirjaa?
"Voitimme, mutta paneminen ei onnistunut."
Onko niin? Miksi heidän pitää kiroilla?
Puhun totta.
Pahoittelut, neiti. Näytät kiusaantuneelta aiheen takia.
Kuulet kaikenlaista ensimmäistä kertaa.
Ei. Tuo oli loukkaavaa.
Oletko käynyt matseissa? -Minäkö?
Ei. Puhun naiselle takanasi. Et ole ainoa ihminen maailmassa.
Miksi nait tuon itsekkään ihmisen?
"Onko olemassa muita ihmisiä? Missä?"
Oletko käynyt matseissa? -En.
Et pitäisi siitä. Usko pois. Touhu siellä on rumaa.
Naisetkin kiroilevat. He menevät henkilökohtaisuuksiin.
"Panen sinua perseeseen, numero kuusi!"
Heillä ei ole edes vehkeitä.
He eivät puhu kirjaimellisesti.
On eräs sanonta:
"Etkö osaa numeroita, vai eikö sinua ole hakattu?"
Olen ollut jalkapallokentällä.
Asia ei ole näin yksinkertainen,
mutta yleensä jalkapallokenttä on 100 kertaa 45 metriä.
Keskikenttäpelaajalle huudetaan: "Mene laitaan, kusipää!"
Katsokaa kenttää. Eikö huutaja ole koskaan ollut kentällä?
Keskikentältä maalille voi mennä taksilla.
Taksikuski ei pitäisi matkaa liian lyhyenä.
He huutavat: "Juoskaa!"
Pelaajilla on näin suuret sydämet.
Ihmiset eivät kunnioita taitoja.
Olen käynyt aina välillä Espanjassa matseissa poikani kanssa.
Olimme Barcelonan ja Valencian ottelussa. Se oli kuin biljardia.
Fanit käyttäytyvät näin.
Olé.
Lopputulos oli 7–1.
Maali. Olé.
He eivät huutaneet panemisesta tai vittuun painumisesta.
Ei mitään sellaista.
Siellä vain pelattiin jalkapalloa. Olin ihmeissäni.
Emme voi korjata tilannetta.
Niinpä vannoin, etten menisi jalkapallo-otteluihin.
En pidä siitä, kun tyypit huutavat törkeyksiä kuin 9-vuotiaat.
Ei miesten pitäisi tehdä niin. Ei myöskään naisten.
Taisin keksiä, miksi he ajattelevat seksijuttuja siellä.
Minä teen niin kotona, joten en ajattele asiaa otteluissa.
Se on jalkapalloa. Maali, rankkari, paitsio…
Seksijutut voit hoitaa kotona ennen matsiin tuloa.
Ne voi tehdä silloin, kun ei katso jalkapalloa.
Se on outoa.
Päätin jäädä kotiin,
mutta elokuviemme äänittäjä onnistui vakuuttamaan minut.
Levent sanoi: "Tule mukaan matsiin.
Menemme Lissaboniin Benfican otteluun.
Menemme 100 hengen eliittiporukan tilauslennolla."
Mitä eliitti tarkoittaa?
Se tarkoittaa rakkautta.
Sen piti olla eliittiporukka.
Sanoin: "En halua olla ilonpilaaja."
En vain pidä sellaisesta.
Jätin sen partiolaismentaliteetin taakseni jo koulussa.
Edes poikani ei käyttäydy niin. Kieltäydyin.
Hän sanoi: "He ovat arvokkaita tyyppejä, eivät huligaaneja."
Isoveljeni ja serkkuni lähtivät mukaan, ja minutkin houkuteltiin.
Tai minua huijattiin.
Saavuin lentokentälle.
Näin tuottajaystäväni, arvostetun mainosjohtajan -
ja tunnetun runoilijan.
"Oletko sinäkin Fenerbahçe-fani, Cem?"
Nousimme koneeseen. Ei, tämä oli ennen sitä kentällä.
Porukka oli mukava, mutta kello oli vain 10.30.
Kone lähti kello 12.00.
Olimme siellä, ja siihen saapui pari outoa tyyppiä.
Heillä oli huivit.
Ensin he pitivät hiljaista ääntä.
Sitten taustalta kuului: "Painu vittuun."
Kun kuulin sen, tiesin olevani kusessa.
En halunnut pilata tunnelmaa tai olla porukan nirppanokka.
Joimme pari olutta ja menimme koneeseen.
He metelöivät.
Jo ennen lähtöä lentäjä uhkasi laskeutua Lüleburgaziin.
Olimme vielä maassa.
Matka Lissaboniin kestää neljä tuntia. Hyvänen aika.
Lentoa oli vielä neljä tuntia jäljellä.
Matkustamohenkilö käski heitä istumaan. He sanoivat: "Ei helvetissä!"
Olisittepa nähneet heidät, kun he kiroilivat.
Kuulkaahan. Kerron tarinan pointin.
Minulle on opetettu, että kiroileminen ei ole epäkunnioittavaa.
Kirosanat ovat sanakirjassa. Entä sitten?
On siis rasittavaa,
että ihmiset väittävät oppineensa huonoja tapoja -
elokuvista, tv-sarjoista, kirjoista sun muista.
Ihan typerää. Ei siinä ole järkeä.
Kadut ovat sekasorron vallassa.
Koin jotain ikävää 16 vuotta sitten.
Sanoin silloin isoveljelleni:
"Taksikuskin kanssa kävi jotain ikävää. Kerron sen lavalla."
Hän sanoi: "Älä tee sitä. Ei sinua uskota.
Ihmiset luulevat, että keksit asioita -
ja muutat tarinaa, jotta se olisi hauskempi.
Tarina on liian rahvaanomainen.
Siitä ei pidetä. Sitä pidetään epäkunnioittavana."
Siitä on 16 vuotta. Nyt saan kertoa sen.
Teidän kaikkien pitää kuulla tämä.
Ihmiset haluavat unohtaa asioita.
Nappasin taksin Mecidiyeköyssä.
Vanhoina hyvinä aikoina taksissa pärjäsi turkiksi.
Jos heilautti kättään, ne pysähtyivät. Outoa.
"Leventiin", sanoin. Mukava kuski toivotti tervetulleeksi.
Hän kysyi: "Tunnistatko minut, Cem-herra?" "En."
"Hienoa, että olet taksissani.
Voinko viedä sinut Çeliktepeen taksitolpallemme?"
Hän halusi esitellä minua taksikuskeille.
Paineen alla sanoin: "Selvä on, mutta käydään vain nopeasti."
Hän sanoi: "Veliseni,
et tunnista minua, mutta olen varas-Erkanin ystävä.
Hän oli koulukaverisi Gültepessä."
Olimme siis läheisiä.
Varas-Erkan.
Kuski sanoi: "Sinusta pidetään siellä. Tervehdimme heitä vain pikaisesti."
Sanoin: "Hyvä on, mutta nopeasti." Tämä on oikeasti totta.
Istuin etupenkillä. Kuski oli tuossa ja taksitolppa tuossa.
Hän jarrutti kovaa ja huusi avoimesta ikkunasta:
"Optikko! Näetkö, kuka on taksissani?
Se on Cem! Hän pistää sinut paskaksi."
Mitä minä tein?
Nappasin taksin Mecidiyeköyssä ja menin sillä huonoille alueille.
Niin hän sanoi. Hänen mukaansa nousin taksiin ja sanoin:
"Çeliktepeen. Pistän heidät paskaksi."
Oikeasti olin vain matkalla kotiin.
Hän huusi niin tolpalla.
He olivat valtavan lihaksikkaita.
Se Optikko-tyyppi…
Minua ei haukuttu kertaakaan.
Optikko tuli ikkunaan ja sanoi:
"Cem-herra, mistä löysit tämän paskiaisen?
Hänen äitinsä on huora."
Näytin tältä.
Olin kuin 12-vuotias, joka katsoi peliä Wimbledonissa.
He pallottelivat.
Enkä minä ollut nuori. Olin nelikymppinen.
He haukkuivat toisiaan kolmen minuutin ajan.
Kolme minuuttia.
Minä jäädyin.
Jollain tapaa he sopivat riitansa.
Kuski vei minut kotiini Leventiin. Hän pyysi anteeksi.
Olin yksin kotona. Minulla oli huono olo. Halusin peseytyä.
He käyttivät minua.
Uskomatonta.
Muistan sen lennon yhä.
Siellä metelöitiin. Ihmiset huusivat: "Portugali!"
En pitänyt siitä.
Laskeuduimme Portugaliin. En puhu portugalia.
Poliisit näkivät, että ihmisillä oli vammoja.
Kuka hakkasi kenet? Emme olleet vielä edes matsissa.
Se oli samana tai seuraavana päivänä. Poliisi sanoi: "Qué está pasando aquí?
¿Por qué están formando líos?" "Älkää puhuko noin!"
Laskeutumisen jälkeen ostin lipun ja lähdin takaisin.
Te nauratte, mutta suurin osa miehistä ajattelee: "En veisi häntä otteluun."
Ymmärrän teitä. Tässä ei ole kyse enää vain jalkapallosta.
Tämä on kaiken pahan alku ja juuri.
En pidä juopottelusta. Se käy hermoilleni.
Ei ole väliä, kuka juopottelee. Se on inhottavaa.
Mikä on lempijuomasi? -Viski.
Viskin juoja.
Entä neidin? -Hän juo samaa.
Suutuitko minulle, neiti? Mikset puhu?
Hän teki näin.
Tuo toimii ehkä hänen kanssaan muttei minun.
Tuo asenne toimii vain hänen kanssaan. Ei minun.
Juotteko te pojat alkoholia?
Älkää juoko.
Puhuin juuri puhelimessa.
Alkoholi on liian kallista Turkissa. Eikö niin, kaverit?
Ihmiset tekevät alkoholia kotona. Naurettavaa. Se on vaikeaa.
Sitä paitsi viinan valmistamiseen tarvittava alkoholi piilotetaan.
Viime vuosina on tapahtunut monia skandaaleja.
Alkoholin tekeminen kotona on osa kulttuuriamme.
Nykyisin ihmiset tekevät sitä säästääkseen rahaa.
Se ei ole oikein.
Se on nykyhallituksen ilmeisimpiä ongelmia.
Muuten kaikki menee hyvin.
En ymmärrä ihmisiä, jotka tekevät rakia kotona,
varsinkaan, kun he tekevät sen päivässä YouTuben avulla.
"Maista tätä, Mehmet."
"Olen täällä, Cengiz."
Se on väärin.
Sinä juot viskiä.
Anna mennä vain, kunhan et juo liikaa ja masennu.
En pidä juopottelusta.
Ihmiset ajattelevat, että heistä tulee humalassa viisaita -
ja että heistä tulee Neyzen Tevfikejä.
He rehentelevät. "Mummisi voi haistaa paskan!"
Mahtava Neyzen on yhä oma itsensä humalassa.
Jos on paskiainen, sitten sitä on känninen paskiainen.
Humalaiset ovat ennalta arvattavia.
He ovat tarpeettoman suorasukaisia. Se on järjetöntä.
"Kuulehan. Olet kusipää."
Mitä he yrittävät saada aikaan?
He muuttavat mieltään heti. "Anteeksi. Minä se olen kusipää."
En halua juoda toisen kanssa, jos kierrämme kehää.
Yksi tyyppi kertoi hienon tarinan.
Olin vasta 19-vuotias. Tämä tapahtui 33 vuotta sitten.
Tiedätte ehkä vitsin, mutta tämä on tositarina.
On hienoa, että kokemuksistamme on tehty vitsejä.
Ahmet sanoi autossa:
"Sinan, minä voin ajaa, jos olet liian kännissä."
Sinan vastasi: "Ahmet, sinä ajat jo."
Se on…
Se todella on yksi suosikeistani.
Se on mahtava tarina. En tiedä mitään sen parempaa.
Se on edelleen mysteeri. Emme tiedä, kuka sinä iltana ajoi.
Eikö ole upeaa?
Juopottelu on syvältä. Pidän kulttuurien omista juomista.
Oletko käynyt Skotlannissa? Suosittelen. Lähde vaimon kanssa lomalle.
Se on kulturelli reissu.
Kävin Skotlannissa tuhat vuotta vanhoissa paikoissa.
Näin yhtenä päivänä jotain uskomatonta. Tiedättekö Bülent Şakrakin?
Ihmiset ovat sekaisin.
Jännitteiden keskellä Bülent päätti mennä lomalle Eidinä.
Kun hän meni Lesboksen lautalle, paparazzit huomasivat hänet satamassa.
"Lähdetkö Lesbokselle, Bülent?" Hän hymyili.
Joku kommentoi: "Kreikkalainen äpärä!"
Hän meni vain juomaan rakia Lesbokselle.
Sekopäät käyttäytyivät kuin hän olisi liittynyt EOKAan.
Vihaan Turkin ja Kreikan välisiä jännitteitä.
"Pidämme vain hauskaa.
Mistä nuo hävittäjät ilmestyivät?
En otakaan tsatsikia."
Voisiko joku päättää, olemmeko naapureita vai vihollisia?
Joudumme lähtemään aikaisin usein.
Moikka vain!
Katselemme hävittäjiä hermostuneina, kun juomme rakia.
Menimme Skotlantiin. Laitoimme jopa kiltit päälle.
Jälleen kerran teimme jotain väärää median mielestä.
Uutisessa luki: "Heillä oli kiltit!"
Entä sitten?
He yrittävät häpäistä toisia heidän tekojensa tähden,
mutta he eivät tajua,
että heidän vihjailunsa on merkityksetöntä.
Tosi outoa.
"Käytittekö te kilttejä?" "Kyllä."
Miksi se häiritsisi minua?
Mitä vikaa kilteissä on, varsinkaan Skotlannissa?
68 prosenttia yleisöstä käyttää hameita tai mekkoja.
Onko se nöyryyttävää?
En ymmärrä näitä villejä tulkintoja. Meillä oli kiltit.
Kiersimme nähtävyyksiä. Uraz oli mukana.
"Heillä oli kiltit Skotlannissa!" Ei se ole naisellista siellä.
Skottimiehet eivät ole naismaisia.
Kiltti on aggressiivisempi kuin housut.
Sen alla ei ole alusvaatteita, ja siinä on halkio.
Älkää antako ruutukuvion hämätä. Se on uhkaava maskuliinisesti.
Jos riitelee miehisyydestä skotin kanssa,
sitä ei ehtisi edes ottaa vyötä pois, ja Morgan olisi paikalla.
"Mitä tämä on?" "Ei mitään. Jatka vain."
Kulttuurissamme on söpö sanonta juomisesta.
Se sokaisee meidät.
Tiedättekö sellaiset kliseet? Tämä seuraavakin on klisee.
"Se, mikä ei tapa, vahvistaa."
Ai muka vahvistaa. Mitä se edes tarkoittaa?
Se on vain runollinen lause.
Miten se voisi vahvistaa? Jos jotakuta heitetään keihäällä…
"Se ei tappanut minua! Olen vahvempi."
Se, mikä ei tapa, vammauttaa.
Ei elämä toimi niin. Hienojen sanojen ei saa antaa hämätä.
"Se, mikä ei tapa, vahvistaa."
Olemme outoja kliseiden suhteen. Lankeamme usein niiden ansaan.
Vaikka niissä käskettäisiin rentoutua, sitä näkee silti vaivaa.
Turkissa on sanonta: "Ei huolta. Pane sitä perseeseen."
Jopa se vaatii vaivannäköä.
Pitäisi nähdä vaivaa, jotta voi lakata huolehtimasta.
Miksi perseeseen? Valmistautuminenkin vie puoli tuntia.
Se, että vain osa teistä nauroi, tarkoittaa sitä, että aihe on yhä tabu.
Hyvä on. Voit lähteä, täti. Ei tämä tästä parane.
Kaikki se vaiva, jotta voi olla huoleton.
Juopottelusta on myös hyvä sanonta. "Juopottelemalla kaunistuu."
Lankeamme sanonnan ansaan. "Juopottelemalla kaunistuu."
Niin käy yhdessä prosentissa tapauksista.
Kuinka moni kaunistuu juopottelemalla?
Fyysinen vetovoima ei kiinnosta minua.
Minusta sanotaan: "Katsokaa. Mikä rumilus nätin tytön kanssa.
Haista paska."
Miksi minun pitäisi olla yhtä nätti? Näytänkö naiselta?
Pitääkö minun olla yhtä nätti?
Tarvitsenko minäkin isot huulet, terhakat tissit ja pitkät sääret?
Mitä paskaa tämä on? Se oli oudosti sanottu.
"Nainen on kaunis. Sitten on tuo rumilus."
Mitä väliä, että nainen on kauniimpi?
Pitäisikö minun jatkaa keskustelua?
"Mieskin on komea.
Hän näyttää naista paremmalta."
Niinkö minun olisi pitänyt sanoa?
Olin kerran yksin syömässä. Se ei yllätä ketään.
Kuuluisa plastiikkakirurgi tuli luokseni.
Tiedättekö sen kliseen,
jossa yökerhon johtaja antaa korttinsa ja tarjoaa töitä?
Hän tuli luokseni, kun söin, ja kuiskasi korvaani:
"Korvat."
Hän suositteli tulemaan vastaanotolle korvaleikkaukseen.
Hän antoi minulle käyntikorttinsa.
Minun pitäisi mennä korvaleikkaukseen tässä iässä.
Mikä kusipää. Pyysin häntä poistumaan.
Kolme vuotta myöhemmin näin jutun leikellyistä julkkiksista.
Olin artikkelissa. Olin muka käynyt korvaleikkauksessa.
Kuinka paljon niitä leikattiin? Korvani olivat enemmän höröllä lapsena.
Olen yli 50-vuotias.
Pääni on kasvanut, joten ne eivät ole yhtä höröllä.
Mistä muusta voisi olla kyse? Menin leikkaukseen, mutta lopetin tähän.
Loppuivatko rahat?
He korjasivat niitä, ja sanoin: "Riittää! Tarvitsen rahaa poikani koulutukseen."
Tämä seuraava vitsi ei liity teihin.
Yhdessä esityksessä sanoin:
"Kauneusleikkauksien suosio on kasvanut 10 viime vuoden aikana."
Katsoin yleisöä ja tajusin, että pilkkasin juuri heitä.
Joku huusi: "Kerro lisää gorillasta! Esitä taas gorillaa."
He halusivat vaihtaa puheenaihetta.
Naisten kauneusleikkaukset ovat yleisempiä,
mutta miehetkin käyvät niissä.
On miehiä, jotka näyttävät vatsastapuhujien nukeilta.
He puolustautuvat ja sanovat: "Kasvoilleni ei ole tehty mitään."
Niin he sanovat.
"Entä kasvonne, rouva?" "No jaa.
Pikku korjauksia."
Ford Taunuksen takapuskuriin voi tehdä pikku korjauksia.
Mitä he käyttivät korjauksiin? Lekaako?
Nykyisin on ihmisiä, jotka käyvät jatkuvasti leikkauksissa.
Kun olin nuorempi 80-luvulla,
monet kävivät kauneusleikkauksissa Brasiliassa.
Brasilia oli suosittu,
koska siellä tehtiin salaleikkauksia, joita ei tehty Yhdysvalloissa.
Osa toiveista on outoja.
Potilaan pitäisi olla joku, joka on astunut miinaan -
ja joka haluaa elää korjaavan leikkauksen avulla.
Ei ole kyse siitä.
On ihmisiä, joiden mielestä tämä on kehosyrjintää.
"Häpeä! Ne pikku leikkaukset antavat ihmisille itsevarmuutta.
Miksi pilkkaat heitä?"
En minä pilkkaa heitä. Pilkkaan sekopäitä.
Ymmärrän, että jotkut haluavat sopia joukkoon -
ja ovat tyytyväisiä pieniin korjauksiin,
mutta on ihmisiä, jotka sanovat kuvan perusteella:
"Haluan tuon apinan persereiän huuliini."
Eikö sitä saa pilkata?
Emmekö saa pilkata ihmisiä, jotka muuttavat ulkonäköään radikaalisti?
Varsinkaan silloin, kun päätämme itse olla rumia.
Tiedättekö sen vanhan sanonnan…
Mikä se olikaan?
Me valinnan teemme…
Mikä se sanonta on? "Se loukkaisi Jumalaa."
Vanhimmat tietävät tämän. Jos joku ei pidä ulkonäöstään…
"En pidä nenästäni!" "Älä sano noin. Loukkaat Jumalaa."
Entä nyt?
Kukaan ei välitä siitä, loukkaantuuko Jumala.
He haluavat kasvojenkohotuksensa.
"Entä Jumala?" "Ei se haittaa häntä.
Käytän myös hätävilkkuja, jotta voin ajaa hätäkaistalla.
Jos se ei haittaa, mikään ei tee niin."
Kaikki käyvät kauneusleikkauksissa.
Jotkut ovat surullisia, kun heitä ei tunnisteta.
Kaverini sanoi minulle: "Mikset tunnista minua?"
"Hitto vie. Oma äitisikään ei tunnistaisi sinua.
Kuolemakaan ei tunnistaisi sinua.
Olet kuolematon."
Kuolema tulee paikalle. "Aynur-rouva, aikasi on koittanut. Hauskaa päivää."
"Aynur-rouva?" "Olen Aynur."
"Ei helvetissä. Oikeastiko?
Mitä sinä oikein teit?
Kävit kasvojenkohotuksessa ja otit huulitäytteitä -
sekä rintaimplantit.
Entä toiset huulet? Merkkaan tähän neljä huulta.
Selvä.
Pikku korjauksiako?"
Syynä on yleensä se, että joku haluaa kumppanin.
Naiset, jos saatte suosituksia ystäviltä naururyppyjen takia,
kerron, mihin se johtaa.
"Käy leikkauksessa."
"Miksi?" "Minäkin kävin."
"Miten se liittyy minuun?" "Käy nyt vain."
Hän on omalla matkallaan eikä halua olla yksin.
Hän haluaa seuraa tuomion hetkeä varten.
Mies sanoo: "Tuo loukkaa Jumalaa."
"Meitä on monta."
Sen takia.
"Aynur-rouva, Jumala ei pidä siitä, että olet käynyt paljon leikkauksissa.
No niin. On tuo ja tuo. Rasvaimu.
Kävele, jotta näen perseesi.
Tuosta hän suuttuu eniten.
Tuo loukkaa häntä eniten."
Kysyn teiltä ystävänä…
Pahoittelen, rouvat.
Kysyn rehellisesti. Miettikää tätä.
Miksi joku kävisi perseleikkauksessa? Kysyn tätä ystävänä.
Olen 52-vuotias.
Olen nähnyt perseeni ehkä kerran tai kahdesti.
Jos edessäni olisi kymmenen persettä ja minun pitäisi valita omani,
en pystyisi siihen.
"Ehkä se on tuo."
Ovatko perseemme osa identiteettiämme?
Kasvot…
Ne liittyvät turvallisuuteen.
Kasvot ovat kehon erottuvin osa ja jopa tunnistettava identiteetti.
Meidät tunnistetaan kasvoistamme ja henkkareiden kasvokuvan perusteella.
Kasvojamme käytetään turvallisuustarkoituksiin.
Kun kasvojaan muokkaa,
se taitaa olla juuri niin kuin kuvailin.
On ymmärrettävää, että kasvojaan haluaa parantaa,
mutta miksi kukaan haluaisi toimenpiteitä perseelleen?
Miksi?
Mitä he haluavat perseiltään?
Kuulkaahan.
Minä käyn istumaan. Perseelläni on tarkoitus.
Jos oloni on epämukava, ensimmäinen ajatukseni on,
että lisään tyynyn sen alle.
Miksi asentaisin tyynyn perseeseeni?
Siinä ei ole järkeä logistisesti.
Silti minulle sanotaan:
"Ei saa arvostella.
Katso, miten itsevarma hän on leikkauksen jälkeen."
Jos sitä voi olla itsevarma vain perseleikkauksen avulla,
itseluottamus on jo valmiiksi pohjalukemissa.
Ihan oikeasti.
Ihmiset ovat sanoneet jo kaksisataa vuotta:
"Naiset ovat muutakin kuin kehonsa. Naiseus on identiteetti ja luonne.
Mediakonsernit kohtelevat naisia tavaroina.
Valtamedia seksualisoi naisia markkinointia varten."
Pälä, pälä. Kaksisataa vuotta!
Olemme kuulleet saman jutun lapsena, nuorena ja aikuisena.
"Niin. Naiset objekteina."
Mitä sitten tapahtui?
Kaikki pistävät perseensä TikTokiin.
Ihmiset kuvaavat perseitään ja näyttävät ne kaikille.
Käskeekö valtamedia tekemään niin?
He tulevat ihmisten koteihin ja kuiskaavat: "Kuvaa persettäsi."
"Soitan kitaraa." "Unohda se. Näytä perseesi."
Ymmärrän asian niin,
että ihmiset painottavat tiettyjä kehonosia,
koska ne ovat osa heidän identiteettejään.
Feminismin neljännen aallon idea on:
"Minä päätän perseestäni."
Tämä on tiedettä.
Tämä on monitasoinen vitsi. Älkää riehuko, köyhät.
Köyhät ihmiset eivät saa pitää hauskaa. Se oli vitsi. Naurakaa vain.
Olin kerran juhlissa. En koskaan yritä iskeä naisia.
Miksi nauroit noin?
Vannon sen. Tuttavani voivat vahvistaa asian.
Olen tosissani.
Mitä naisten iskeminen vaatii?
Se vaatii ponnistelua, manipulointia ja sen sellaista.
Se on työlästä. Ei minulla ole aikaa sellaiseen.
Minulla on esitys.
Jos joku on nähnyt minut iskemässä naisia, sanokaa nyt.
Tämä kuvataan.
Ajatelkaa, jos sanoisin: "Miten menee? G.O.R.A. ja A.R.O.G.
Nauretaan lisää luonani."
En tekisi niin. Se olisi naurettavaa.
Se oli sitä jo lapsena.
Olin naisen vieressä drinkki kädessäni. Hän näytti itsenäiseltä tyypiltä.
En tuntenut häntä. Seisoimme vierekkäin.
Hän sanoi: "Pidätkö siitä?"
Niin hän kysyi. Se oli laaja kysymys. Sanoin: "Mitä tarkoitat?"
Hän vaihtoi aihetta ja sanoi: "Pidätkö housuistani?"
Niissä oli erikoinen kuvio.
Ne olivat korkeavyötäröiset ja istuivat tiukasti lantiolla.
Niissä oli batiikkikuvioita. Sanoin: "Ne ovat hienot ja omaperäiset."
Hän sanoi: "Nämä ovat metsästyshousuni.
Laitan nämä, kun menen metsästämään."
Sanoin: "Nyt ei ole minun metsästyskauteni.
Olisit metsästänyt minut syyskuussa, kun oli lehtokurppien metsästyskausi."
Hän oli rohkea, koska hän sanoi: "Ole rehellinen. Pidätkö perseestäni?"
Eikö olekin surullista? Jos olisin sanonut jotain sellaista,
santarmit ja poliisit tulisivat saman tien paikalle.
Minusta puhuttaisiin naisten puheohjelmissa.
"Hän tuomitsee muita perseiden perusteella -
ja on Ozan Güvenin ystävä."
Se jatkuisi loputtomiin.
"Hän ei mennyt neuvoista huolimatta Gezin protesteihin."
Loputtomiin.
Flirtti ei ole tasa-arvoista.
Nainen voi olla rohkea, koska on nainen. "Etkö pidä perseestäni?"
Olen velvollisuudentuntoinen,
joten sanoin: "Se on tosi kiva. Siinä on vain yksi huono puoli.
Se kuuluu sinulle.
Melkoinen epäkohta.
On sääli,
että minne se meneekään, sinä tulet mukana. Hankala homma.
Jos saan sen ilman sinua,
pesen sen ja palautan sen huomenna."
Hän ansaitsi sen.
Jos korostaa persettään, pitää sietää solvauksia. Eikö niin?
Kauneustoimenpiteet ovat vanhanaikaisia.
Miehetkin ovat seonneet. Näin jutun uudesta villityksestä.
Anteeksi, jos teille on tehty tämä. Pilkkaan sitä.
Sulhasten täyteaineet.
Köyhät tietävät tämän aiheen.
Ihan naurettavaa. Siihen ruiskutetaan nestettä.
Se taitaa olla silikonipohjaista.
Sitä ruiskutetaan penikseen. Luoja!
Tästä on keskusteltu usein vuosien varrella.
Mitä hittoa te oikein haluatte?
Haluatteko kuusimetrisen?
Mikä tavoite on? Käyttäisittekö sitä huivina?
Ihmiset osaavat olla primitiivisiä.
Heistä tulee mieleen asteekit ja mayat.
Tai afrikkalaiset heimot, joita on yhä olemassa.
Ne, joiden jäsenillä on huulilevyjä.
Tai burmalaiset naiset, jotka käyttävät niskarenkaita.
Tai afrikkalaiset, joilla on kurpitsa peniksen päällä.
Se on täysin sama juttu. Kehonmuokkauksessa ei ole mitään uutta.
Se on jopa vanhanaikaista.
Useiden kasvojenkohotuksen jälkeen he sanovat: "Kiitos, lääkäri. Upeaa.
Tarvitsen vain rumpukapulat ja olen valmis ramadaniin."
Ihoa venytetään kuin rummunkalvoa, ja heistä se näyttää hyvältä.
Se on hämmentävää.
Kukaan ei puhu enää ihmisten luonteista.
Tilanne on vastakkainen kuin perinteisessä kirjallisuudessa.
Hieno juttu. Olen sanaton.
Et saa sympatiaa yskimällä.
Mitä toimenpiteitä sinulle on tehty?
Tiedättekö, mikä on alkeistason kehonmuunnos?
Huulitäytteet.
Tatuoinnit ovat vielä enemmän alkeistasoa.
Minulla ei ole tatuointeja, mutta on ihmisiä…
Kerran eräs nainen yleisössä sanoi:
"Minulla on tatuointi paikassa, jota kukaan ei näe."
Mitä se muka tarkoittaa? Ymmärsimme asian heti.
Hän levittää jalkansa, ja siinä lukee "tavaroiden vastaanotto".
Hän haluaa pitää tatuoinnin salassa mutta kertoo siitä heti.
Minä sanoin sen, Cem-herra.
Tämä todistaa, että olen rehellinen.
Keskustelimmeko me siitä?
Olit kolmannella rivillä.
Näettekö? Olen oikeasti koomikko.
Voitko todistaa, että sinulla on se?
Kerrotko, missä kohdassa tatuointi on?
Voit näyttää sen kameroille.
Mitä tatuoinnissa lukee? -Se on lantiossani.
Vai niin. Osuin melkein oikeaan.
Onko se kankussa?
Mitä siinä lukee? -Ei mitään.
Mitä? -Se on vain muoto.
Muotoko? Onko se ohjaava nuoli?
Oikeasti.
Kerron aina totuuden. Ilmeisesti tein niin myös aiemmin.
Nauti tatuoinnistasi.
Minulla ei ole niitä, koska olen näyttelijä.
Monilla näyttelijäystävilläni on. Ne on helppo peittää meikillä nykyisin.
Kun olin nuori,
suosituimmat tatuoinnit olivat kuuluisia latinankielisiä lauseita.
Tiedättekö, mitä tarkoitan?
"Carpe diem" tai "tutto passa", joka tarkoittaa "kaikki on väliaikaista".
Ne olivat muotia. Viivakoodit olivat suosittuja aiemmin.
Salaperäisiä ja scifi-teemaisia. Viivakoodi niskassa niin kuin Gattacassa.
"Mitä kuuluu?" "Ihan hyvää."
Jos se skannattaisiin kaupassa, viivakoodilla saisi pyykinpesuainetta.
Tai Nivean kosteusvoidetta.
Tai Dr. Oetkeria.
Vaniljanmakuista.
Onko teillä tatuointeja? Kenellä on jotain epätavallista?
Sinullako? Mitä? -X-tatuointi.
Minulla on Ra.
Ra vai? -Niin.
Kehosi on siis rituaalipaikka. Hyvänen aika.
Missä Ra on? Onko se Ran silmä? -On.
Ran silmä. Selvä juttu.
Jumala meitä auttakoon.
Älä ota tätä henkilökohtaisesti.
Kuvitelkaa, jos sitä hommailee jonkun kanssa ja riisuu vaatteet.
Olisi kammottavaa nähdä Ra, kun kääntää naisen ympäri.
Se eroaisi rakastelemisesta tavallisen ihmisen kanssa.
Selässä olisi Ra-tatuointi. Se olisi pelottavaa.
Uskonnolliseen rituaaliin liittyvä latinankielinen lause isoin kirjaimin.
Tatuoinnin pitäisi olla yksiselitteinen.
Yhdellä kaverillani on hassu tatuointi. Siinä lukee "I will never forge".
T-kirjain puuttuu.
Oikeasti.
Miten sitä voi…
Miten voi unohtaa lauseen merkityksen, kun sitä kirjoittaa?
"I will never for…"
Mitä helvettiä se tarkoittaa?
Luojan tähden.
Jotkut ottavat tatuoinnin lastensa nimistä. "Ilknur!" "Aynur!"
Niin he muistavat nimet.
Kaverini lempinimi on Parta. Kun hän rakastuu,
hän ottaa monta tatuointia, joissa on naisen nimi.
Joka puolella kroppaa lukee "Şükran".
"Şükranista tulee vaimoni." Ei hänen nimensä tarvitse lukea otsassasi.
Kun hän erosi, nimistä tehtiin Batman-symboleja.
Hän meni naimisiin uudestaan. Kaikkialla luki "Melis".
"Melis ja minä olemme tosissamme." Niistäkin tuli Batman-symboleja.
Nyt hän voi seurustella vain Batmanin kanssa.
Hänellä ei ole tilaa uusille tatuoinneille.
Hän ei kuulemma pidä kenestäkään. Niin, koska tila loppui.
On paljon huonoja tatuointeja.
On eräs Tupacin kuuluisa lainaus. Se taitaa olla laulun nimi.
"Only God can judge me."
Se on hyvin tunnettu. "Only God can judge me."
En ole teologi, mutta mielestäni -
lainaus on ongelmallinen uskonnollisesta näkökulmasta.
Filologisesti…
Muissa sanoissa ei ole vikaa. "Only God judge me".
Eli Jumala on ainoa tuomitsija. Se on rankka lainaus.
Se painottaa uskoa.
Sana can eli "voida" ei kuitenkaan sovi lauseeseen.
Lause viittaa kaikkivaltiaaseen.
"Voi" on vähättelevä. Eikö olekin?
"Vain Jumala voi tuomita minut. Annan hänelle luvan."
Lapsellista. "Vain Jumala tuomitsee minut" on hyvä,
mutta "vain Jumala voi tuomita minut" kuulostaa väärältä.
Eräs näyttelijäystäväni on harras muslimi.
Hän otti nuorena tatuoinnin, mutta hän taisi poistattaa sen.
Siinä luki: "Vain Allah voi tuomita minut."
Se menee askeleen pidemmälle.
Miten sen voi selittää tuomion hetkellä?
"Hei! Olen kuollut.
Vain Allah voi tuomita minut."
"Mitä sinä höpiset?"
"Allah voi tuomita minut."
"Niinkö on? Vau. Odota hetki.
Aynur-rouva, pistä perseesi sulaneeseen laavaan näin.
Tule tänne. Sanoitko, että 'vain Allah voi'?"
"Se on Tupacia." "Niin. Hän on täällä.
Hänet on seivästetty. Entä sitten?
Kirjoitit siis 'voi'. Oletko hullu? Jumala tuomitsee sinut.
Mistä te hullut keksitte näitä ideoita?"
"En tarkoittanut pahaa. Kertoisitko hänelle?
En tarkoittanut pahaa. Jumala voi tuomita minut.
Minun piti poistattaa se mutten elänyt tarpeeksi kauan.
Voisitko kertoa sen hänelle? Aiheutuuko tästä ongelmia?"
"Olet pulassa. Sinut tuhotaan."
"Voisitko kysyä häneltä? Tarkoitin hyvää."
"Odota tässä."
"Tiedätkö mitä?
Niin. Samanlainen kuin Tupacilla.
Hänen omassaan lukee Allah Jumalan sijaan.
Niin. Kerroin sen hänelle.
Selvä. Hyvä on, Herra.
Rakkaani.
Hetkinen. Kerro vain."
"Julkaisin rakikuvan Instagramissa."
"Painu helvettiin. En jaksa sinua juuri nyt.
Kysyin tapauksestasi.
Allah on jo tuominnut sinut.
Tatuoinnit ovat syntiä."
Hyvää yötä, ystäväni!
Tekstitys: Pauliina Munukka