Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
‫- ג'ם ילמאז: ג'ם 2024 -‬
‫כן!‬
‫ברוכים הבאים.‬
‫אני הולך לככב בסדרה של TRT.‬
‫זה המקום הכי בטוח.‬
‫ברוכים הבאים, חברים.‬
‫המופע נקרא "ג'ם 2024",‬
‫כמו שאתם רואים.‬
‫אני אסביר לכם מה זה אומר.‬
‫התחלתי עם המופע הזה ב-2024,‬ ‫אז אני קורא לו "ג'ם 2024".‬
‫והסיבה שכתבנו את זה‬ ‫בספרות רומיות כמו איקס וכל זה‬
‫היא שהאילומינטי דרשו את זה.‬
‫רציתי לכתוב "24" לפני ה"ג'ם",‬
‫אבל זה היה יכול להוביל לציפיות מוגזמות.‬
‫כן, גברתי, תצחקי.‬
‫יש דבר אחד שאני שומע כל הזמן.‬
‫"מה נשים מוצאות בו?"‬
‫אני לא יודע מה הן מוצאות, אבל…‬
‫אבל אני יכול להגיד לכם‬
‫שהן לא צריכות לחפש הרבה כדי למצוא.‬
‫חברים, אני סטנדאפיסט כבר הרבה זמן.‬
‫כבר שלושים שנה, פחות או יותר.‬
‫הציפיות גבוהות מדי, והמורל שלי נמוך מדי.‬
‫ואבא שלי אמר,‬
‫"בן, יש בלגן.‬ ‫שים לב את מי אתה מכניס פנימה."‬
‫ככה אבא שלי חושב.‬
‫כאילו שהוא שולח ילד בן 12 לעבודה.‬
‫"שים לב את מי…", שטויות!‬
‫המעריצים שלי רמה מעל כולם,‬
‫אבל הציפיות שלהם גבוהות.‬
‫בכל פעם.‬
‫ברחוב מספרים‬
‫שג'ם ילמאז איבד את מגע הקסם.‬ ‫מישהו לא שמע את זה?‬
‫"הוא איבד את זה", "הוא מאבד את זה".‬
‫"אני מקווה שהיום נראה אותו מאבד את זה."‬
‫אחי, כל עוד אתה לא רואה אותי ב"הישרדות",‬
‫עוד יש תקווה.‬
‫אם תראו אותי זוחל על הרצפה בשביל עוגייה,‬
‫אז תוכלו לדעת‬
‫שהמצב לא משהו.‬
‫כיוון שאנחנו חיים בתקופה מכוערת,‬
‫אני רוצה לתת אזהרה קטנה,‬ ‫כדי שאנשים לא ירגישו שהם חסרי רגישות.‬
‫והתקופה המכוערת הזאת גורמת לחוסר רגישות.‬
‫וסבלתי בגלל זה.‬
‫במדינה הזאת, אפשר להאשים אותך בחוסר רגישות‬
‫אם אתה מתעורר במקרה קצת מאוחר.‬
‫בואו נגיד שפרצה שריפה‬ ‫באזור האגאי בעשר וחצי בבוקר,‬
‫ואתה במקרה מתעורר ב-11,‬
‫אתה תראה שמקללים אותך כי עוד לא צייצת.‬
‫ישנתי! לא עשיתי כלום.‬
‫בסך הכול ישנתי, זה הכול.‬
‫ובמקצוע הזה אין לך חברים או תומכים.‬
‫ראיתי עכשיו את אחי הגדול.‬
‫הוא וזאפר מייצגים‬ ‫את הדור החדש של הסטנדאפיסטים.‬
‫ראיתם את המופע שלהם?‬
‫יש להם הופעות חיות. צריך כרטיסים וכל זה.‬
‫הם טובים. לכו לראות אותם. רק חמישים לירות!‬
‫זה החלק הכי מצחיק.‬
‫אמרתי לו, "אני מתרגש,‬ ‫כי היום אנחנו מצלמים".‬
‫אז אחי אמר, "אם תתקשה, אנחנו נעלה לבמה".‬
‫אז אמרתי שאני לא רוצה‬ ‫לתת לכולם החזר של 4,000 לירות.‬
‫הופתעתי לשמוע את הדברים המתוקים‬ ‫שהבן שלי אמר לי העונה.‬
‫הוא בן 13. הוא אמר,‬ ‫"בהצלחה עם העונה החדשה, אבא.‬
‫"בהצלחה בסיבוב ההופעות באירופה.‬ ‫שמעתי שיש לך עשרים הופעות."‬
‫הוא ציין את המספר.‬
‫הוא דיבר גם על ההופעות באמריקה והכול.‬
‫לו ולאמא שלו יש תוכניות, כנראה.‬ ‫הם חשבו על הכול.‬
‫חבל, נכון?‬
‫אני לא אספר את הבדיחה הרעילה הזאת.‬ ‫אנשים מתעצבנים.‬
‫סיפרתי כמה בדיחות על דמי מזונות.‬
‫אנשים אמרו, "איך הוא מעז לצחוק על זה?"‬
‫אחי, אני משלם וצוחק על זה.‬
‫קניתי את זכויות היוצרים על הבדיחה.‬
‫והבדיחה הייתה טובה, אין ספק.‬
‫ביקשו שאשלם לה מזונות,‬
‫אז עניתי, "מזונות? כן, את כל הכסף שלי".‬
‫הבנתם?‬
‫התגרשתי.‬
‫כמה זמן עבר? בערך 13 שנים.‬
‫אני עדיין המום כשאני רואה זוגות בקהל.‬
‫אני לא אשכנע אתכם לרדת מזה,‬ ‫אבל אני רווק וטוב לי.‬
‫אתם זוג, נכון? כמה זמן אתם ביחד?‬
‫אחת עשרה שנים.‬ ‫-אחת עשרה שנים. יש לכם ילדים?‬
‫שניים.‬ ‫-איזה יופי.‬
‫הלוואי שתראו אותם משגשגים בחיים.‬
‫אחת עשרה שנים. אז בעשר השנים האחרונות,‬ ‫הפסקות השירותים שלכם ארוכות.‬
‫זה מתחיל בשנה הראשונה.‬ ‫"קנדי קראש" וכאלה דברים.‬
‫גברים מבלים בשירותים יותר‬ ‫אחרי השנה הראשונה.‬
‫"מותק!", "לכי תזדייני, מותק".‬
‫נכון?‬
‫זוכרת את זה, אחותי?‬
‫אתה מעשן, אחי?‬
‫אם אתה מעשן בשירותים, תיזהר.‬ ‫אני צריך להזהיר אותך.‬
‫אתה יודע שיש פה רווח קטן?‬
‫אתה מפיל את האפר מהסיגריה לרווח הזה.‬
‫תיזהר כשאתה עושה את זה.‬ ‫כמעט שרפתי את עצמי פעם.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫מדהים אותי שאנשים ביחד בכלל.‬
‫איך אני יכול לא להיות מופתע?‬
‫הם כועסים ומתעצבנים אחד על השני.‬
‫נשים וגברים עוינים אלה לאלה.‬
‫אומרים שהבדיחות שלי רעילות.‬
‫אפילו אומרים שהן מיזוגניות.‬
‫"בדיחות רעילות.‬ ‫שיח פטריארכלי ובדיחות רעילות!"‬
‫מה זה "רעיל"? אנשים אוהבים להגיד את זה.‬
‫מה זה בכלל?‬
‫ותמיד אומרים את זה על גברים.‬ ‫"הוא גבר רעיל."‬
‫אתם יודעים, בטורקית,‬
‫"טוק" זה מישהו שאוכל טוב, ו"סיק" זה זין.‬
‫אז כשאומרים על גבר טורקי שהוא רעיל,‬
‫הוא לא יכול להיעלב.‬
‫"ארג'אן, אתה רעיל!"‬
‫"תשמעי…‬
‫"תודה לאל.‬
‫"אני דואג שהוא יאכל טוב.‬
‫"זה לא שבדיוק חזרתי מהצבא."‬
‫הם קוראים לכל דבר "רעיל".‬
‫אם אתה קצת אוהב את עצמך,‬ ‫קוראים לך "נרקיסיסט".‬
‫אני רווק. באמת.‬
‫נוח לי בבית.‬
‫כשתגיעו הביתה,‬
‫היא תשאל, "מה הכי הצחיק אותך?‬ ‫מה הכי אהבת?"‬
‫כשאני אגיע הביתה,‬ ‫אני אוריד מכנסיים ואתחיל לשוטט.‬
‫אני אצפה ב"ג'ון ויק",‬ ‫ב"ג'ון ויק 2", ב"ג'ון ויק 3"…‬
‫מזמן לא ביליתי עם אישה.‬
‫אני לא שונא נשים, אבל קשה לי איתן.‬
‫יש פה זוגות חדשים? חוויות חדשות, משהו כזה?‬
‫תגידו לי, איך אתם משמרים את הזוגיות שלכם?‬
‫זה מסקרן אותי מאוד. בגילי כבר אי אפשר.‬
‫אתה יוצא עם אישה בת 38,‬
‫ואומרים שמצאת לך "מאהבת צעירה".‬
‫היא בת 38! היא כבר על ערש דווי.‬
‫נשים לא מבינות שאלות.‬
‫אתה שואל, "מה הייתי עושה בלעדייך?",‬ ‫והיא חושבת שזה רומנטי.‬
‫לא, זאת שאלה אמיתית.‬ ‫"אילו דברים הייתי יכול לעשות?"‬
‫כן…‬
‫אתה שואל, "מה עשיתי שמגיע לי אותך?",‬ ‫והיא נמסה.‬
‫לא, זאת שאלה אמיתית.‬
‫"מה בדיוק עשיתי שמגיע לי אותך?"‬
‫ניפצתי את כל התקוות שלכם. כל הכבוד לי!‬
‫אני גרוש. יש לי בן. אני מאושר מאוד.‬
‫הבן שלי היה איתי הרבה בקיץ.‬
‫הוא מתבגר, אז הוא אוהב להיות עם מבוגרים.‬
‫ללמוד ז'רגון חדש, לעשות דברים חדשים, כאלה.‬
‫התרגשתי מאוד.‬ ‫אמרתי לעצמי, "איזה כיף היה לנו!"‬
‫ואז קרה משהו שאף פעם לא חשבתי שיקרה לי.‬
‫חשבתי, "בידרתי אותו מאוד,‬ ‫ואני אמשיך עם זה עוד שנים.‬
‫"וזה גם יקר.‬
‫"אבל האם הוא יטפל בי בעתיד?"‬
‫אתם מרגישים ככה לפעמים?‬
‫"הוא צריך להיות רופא ולטפל בי."‬
‫פעם לא הייתי חושב ככה,‬
‫אבל זה התגנב אליי לאט לאט.‬
‫אז שאלתי אותו, "תראה, כיף לנו ביחד.‬
‫"אז כשהדוד שלך ואני נהיה זקנים,‬
‫"אתה תטפל בנו?"‬
‫והוא ענה, "אם תהיו במצוקה".‬
‫המזדיין הזה מתכנן‬ ‫להרטיב לנו את השפתיים עם צמר גפן כשנגסוס.‬
‫ברגעים האלה אני רוצה‬ ‫שהוא יקרא את השפתיים שלי.‬
‫"קרן החיילים הטורקיים."‬
‫"איגוד המחנכים הטורקי". בדיוק.‬
‫אני יכול כבר להוריש להם הכול.‬
‫הוא ואמא שלו יפתחו את הצוואה שלי‬ ‫וימצאו במעטפה מלפפון.‬
‫אני לא אניד עפעף.‬
‫בשר מבשרי. יודעים מה הוא עשה?‬
‫שמעתם על אתר שנקרא "כמה שווה הסלבריטי"?‬
‫לא? בואו נביא קהל חדש.‬
‫זה אתר עם פרטי טריוויה.‬
‫מראים לך שם כמה כסף יש לאנשים, כביכול.‬
‫"כמה שווה מייקל ג'ורדן?",‬ ‫"2.5 מיליארד דולר".‬
‫"כמה סלין דיון מרוויחה?", והאתר אומר לך.‬
‫הבן שלי בא אליי ואמר,‬
‫"אבא, בדקנו באתר כמה אתה שווה."‬
‫בשר מבשרי.‬
‫שאלתי אותו, "אבל למה?"‬
‫הוא והחברים שלו בדקו אותי.‬
‫הוא אמר, "אבא, בדקנו.‬ ‫יש לך עשרים מיליון דולר".‬
‫נכנסתי לדיכאון.‬
‫או שהאתר לא שרד‬ ‫את האפוקליפסה הדיגיטלית של 99',‬
‫או שהם הסתכלו על סטנדאפיסט אחר.‬
‫אמרתי לו, "השתגעת?‬ ‫עכשיו יש עליי עשרים מיליון".‬
‫ואז הבנתי שעשרים זה הרבה.‬
‫שאלתי אותו, "אמא שלך יודעת על האתר?"‬
‫ממש שאלתי את זה.‬
‫ממש מדהים אותי שאתם ביחד.‬
‫אם תרשו לי להיות בוטה,‬
‫בימינו אנשים מתעבים אחד את השני.‬
‫יש עוינות בין גברים לנשים,‬
‫ובין עובדים למעסיקים.‬
‫לאנשים ממש נמאס אחד מהשני.‬
‫ועם כל מה שקורה…‬
‫אם אתה לוקח קצת זמן לעצמך,‬
‫אתה הופך לאדם חסר רגישות‬ ‫שלא מודע למה שקורה מסביב.‬
‫כי הנושאים בכותרות מתחלפים מהר מאוד.‬
‫יש המון דברים לדבר עליהם. אז אני מיואש.‬
‫ומפריע לי שבתוך כל זה,‬ ‫נושאים לא רלוונטיים מגיעים לכותרות.‬
‫לפני כמה ימים הם אמרו,‬
‫"בינה מלאכותית תיקח את העבודות שלנו."‬
‫על אילו עבודות הם מדברים?‬
‫יש בטורקיה אבטלה של בערך שלושים אחוז.‬
‫הבינה המלאכותית תצטרך‬ ‫קרוב משפחה בממשלה כדי למצוא פה עבודה.‬
‫היא תגיד, "תחבר אותי‬ ‫לאחד מהראוטרים שאתה מכיר".‬
‫תגידו לי בבקשה,‬ ‫מי עלול להיות מוחלף על ידי בינה מלאכותית?‬
‫אני לא פוחד מזה. מי כן?‬
‫כולכם צריכים לישון יותר טוב.‬
‫היום יום שלישי. האנשים בקהל נראים ככה…‬
‫"נו, ג'ם, תספר כבר את הבדיחה.‬ ‫אל תיתן לנו להתאמץ בשבילה."‬
‫"הבינה המלאכותית תשלוט בנו."‬
‫הם לא מפחדים מהבינה…‬
‫מאז ומעולם‬
‫אנשים חכמים וחרוצים שלטו על כל השאר.‬
‫לפעמים מכוונה רעה, ולפעמים לא.‬
‫אבל אנחנו תמיד פסיביים.‬
‫אני מופתע מזה שהם מופתעים.‬
‫המצאת אבק השריפה‬ ‫אפשרה לעמים להשיג עמים אחרים.‬
‫אתה ממציא את מנוע הקיטור,‬ ‫עובר את המהפכה התעשייתית…‬
‫ברור שאלה שעובדים על דברים כאלה‬ ‫משחקים איתנו כמו עם צעצוע.‬
‫למה אתם מופתעים?‬
‫"הבינה המלאכותית תשלוט בנו."‬
‫לא מפריע לכם שבינה שולטת בכם,‬ ‫מפריע לכם שהיא מלאכותית.‬
‫ראיתי איזו אישה‬ ‫מדברת בטלוויזיה על בינה מלאכותית.‬
‫היה נראה שרק המלאכותיות מפריעה לה.‬
‫"הבינה המלאכותית תיקח את כל העבודות שלנו."‬
‫שפתיים מנותחות, שתלים בחזה, הרמת תחת…‬
‫והיא אומרת, "הבינה המלאכותית תשתלט!"‬
‫עמק הסיליקון כבר השתלט עלייך.‬
‫למה זה מפריע לך?‬
‫חוץ מזה, למה אנחנו מדברים‬ ‫על דברים כל כך גרנדיוזיים?‬
‫"מה הבינה המלאכותית תעשה לנו?"‬
‫אחי, עוד לא הבנו מה הקטע‬ ‫של המציתים הכתומים האלה.‬
‫תשכחו מבינה מלאכותית.‬ ‫מישהו הבין את זה? אם כן, תגידו לי.‬
‫זה. איך הדבר הזה נכנס לבתים שלנו?‬
‫מישהו פעם קנה מצית כזה?‬
‫איך הם מצליחים להיכנס לבתים שלנו?‬
‫אני נשבע לכם, יש לי עשרים‬ ‫מציתים של דופונט, וגם את זה.‬
‫ויש לו גם אח כחול.‬
‫הם כמו בני אדם.‬
‫הם יוצאים מהמפעל לשאוף אוויר צח.‬
‫אפילו זאת תעלומה.‬
‫זה בטח סוג של מכשיר האזנה.‬
‫בסוף הדבר הזה ידפוק אותנו.‬
‫יש לי הרבה חמלה כלפי אנשים.‬
‫אף אחד לא נהיה קומיקאי בלי חמלה.‬
‫והאנשים שלנו הם בדרך כלל‬ ‫מהסוג שראוי לחמלה.‬
‫רובם אנשים טובים.‬
‫אבל החמלה הזאת עוצרת‬
‫כשצופים בראיון רחוב.‬
‫אתה מתייאש.‬
‫אני שומע את זה הרבה,‬
‫"הוא לא מסתובב ברחובות,‬ ‫אז לא יוצא לו לצפות באנשים."‬
‫אתם רוצים שידקרו אותי‬ ‫כדי שאוכל להצחיק אתכם?‬
‫אפשר לחשוב‬ ‫שלדוסטויבסקי הייתה חנות טבק באסניורט.‬
‫כבר 25 שנה לא הלכתי ברחוב!‬
‫אפילו בתור ילד בקושי עשיתי את זה.‬
‫אבל אני מכיר את העם שלי.‬
‫לטורקים לא אכפת מעצמם או ממה שקורה באמת.‬ ‫הם מתמקדים בדברים הגדולים.‬
‫"יש קונספירציית ענק נגד טורקיה."‬
‫תמיד בטון הזה.‬
‫"לא באמת נחתו על הירח."‬ ‫טוב, שיהיה, לא נחתו על הירח.‬
‫לפני כמה ימים שמעתי מישהו אומר…‬ ‫מישהו ממשפחת רוטשילד מת.‬
‫אז הוא אמר, "מישהו ממשפחת רוטשילד מת.‬ ‫שיישרף בגיהינום!"‬
‫הוא מתקין תריסים מסארייר.‬
‫מה משפחת רוטשילד עשתה לך בדיוק?‬
‫הם הזמינו תריסים ולא שילמו?‬ ‫מה זה יכול להיות?‬
‫הטורקים תמיד מסתכלים על הדברים הגדולים.‬
‫בגלל זה לא נשאר להם זמן לעצמם.‬
‫אתם ברשתות החבריות כבר הרבה זמן.‬
‫אני מתרחק מהן. פרשתי מהרשתות.‬
‫אנשים באינסטגרם‬ ‫כותבים דברים כמו, "למה סגרת לתגובות?"‬
‫כמעט השתגעתי מזה.‬
‫אני תמיד רואה באינסטגרם גמדים.‬
‫אני לא יודע אם בגלל המיקום שלי‬ ‫או בגלל האלגוריתם,‬
‫אבל אני תמיד רואה המון גמדים. למה?‬
‫אני נשבע, לא ידעתי שיש כל כך הרבה גמדים.‬
‫כשהייתי צעיר, היו לנו רק שבעה.‬
‫עכשיו יש גמדים נשואים, גמדים מטילי כידון,‬
‫משפחת רקדנים גמדים, כאלה דברים.‬
‫אמרו לי שאני צריך לעבוד על האלגוריתם.‬
‫אז חשבתי על זה,‬ ‫והתחלתי לחפש ישבנים ברזילאיים.‬
‫כדי לעבוד על האלגוריתם.‬
‫וכל המכשירים מסונכרנים.‬
‫נמאס לך מגמדים באינסטגרם,‬ ‫אז אתה נכנס לספוטיפיי.‬
‫הוא ישר משמיע לך את יאלין.‬
‫אין סיכוי שהבדיחה הזאת תגיע ליציע.‬
‫היא קצת נמוכה מדי.‬
‫ממש נמאס לי.‬
‫רציתי להשקיע קצת זמן בעצמי.‬
‫נכון שיש את הרעיון‬ ‫של להקדיש את עצמך לעבודה?‬
‫החלטתי לעשות את זה, ולהיות יותר בריא.‬
‫יש קצת בצקת, רואים?‬
‫הייתי בכזה דיכאון…‬
‫הלכתי לבדיקה בתחילת העונה‬
‫כדי לבדוק אם יש לי בעיות.‬
‫הרופא אמר לי,‬
‫"אני אגיד את זה כבר בהתחלה: תפסיק לשתות."‬
‫אמרתי, "אני לא שותה הרבה".‬ ‫והוא אמר, "אני רואה אותך באינסטגרם".‬
‫כולם חושבים שאנחנו שותים הרבה.‬ ‫מוזר, אבל שיהיה.‬
‫ואז הוא אמר לי לישון וכל זה.‬
‫הוא המליץ לי על אפליקציה.‬
‫האפליקציה…‬
‫היא לא רק בטלפון, היא גם בשעון.‬
‫אתם מכירים את האפליקציות שעוזרות לישון?‬
‫אין מצב שאני אשאל אתכם עוד משהו.‬
‫אתם מכירים את האפליקציות האלה?‬
‫הן מתעדות מה קורה בזמן השינה.‬
‫"שיעולים בשעה שתיים.‬ ‫קשיי נשימה בשעה שלוש."‬
‫אין לכם אפליקציות כאלה?‬
‫כולם כאן חיים על חשבון משרד הסעד?‬
‫"אנחנו אפילו לא חולמים על זה, מר ג'ם!"‬
‫"הפסקת לנשום. התגלגלת על הצד. השתעלת.‬
‫"בשעה שלוש הפלצת.‬
‫"לדווח על זה לאפל?", כאלה דברים.‬
‫זה דבר כל כך פרטי.‬
‫קניתי אפליקציה,‬ ‫אבל היא גנבה לי את הפרטיות.‬
‫תגיד לי, אדוני, זה קורה בנישואים?‬
‫כל בוקר דוח של מי הפליץ,‬ ‫מי לא הפליץ, למי היה גרפס?‬
‫אתה לא מספר את זה אפילו לבת הזוג שלך.‬
‫וכיוון שכל המכשירים מסונכרנים…‬
‫השעון מצפצף‬ ‫ונותן לך רשימה של מה שקרה בלילה.‬
‫לא הכול, כמובן…‬
‫"דוח לילה."‬
‫"בשעה 3:16 הפלצת", בסדר, הבנתי.‬
‫אתה עובר לטאבלט, והוא מצפצף,‬
‫"גבר, השעון אמר לי‬
‫"שהפלצת בשעה ארבע."‬
‫איפה הגבול?‬
‫אני מתיישב לעבוד על המחשב,‬
‫והוא מקפיץ הודעה, "שמעתי מה קרה".‬
‫"אתה הולך להגיד לי שהפלצתי?"‬ ‫"לא, יש לי כל מיני סרטונים."‬
‫לא ייאמן.‬
‫ראיתם עם מה אני צריך להתמודד‬ ‫בגלל בצקת קטנה?‬
‫לכן עזבתי את הרשתות.‬
‫מה הן מציעות לי בכלל?‬
‫לכולנו נמאס ממדריכי איפור,‬ ‫נענועי תחת, כל הדברים האלה.‬
‫אני מקווה שכולן כבר יודעות להתאפר.‬
‫אני נשבע לכם.‬
‫כמה מסובך זה יכול להיות?‬
‫"ראית? תעשי ככה. ככה."‬
‫כבעל מקצוע בן 52… אתה מסכים, נכון?‬
‫אנחנו לא שמים לב לכל זה.‬ ‫למה נשים כל כך מתעניינות בזה?‬
‫"אני שמה סומק ככה."‬
‫כל השנים האלה, אף פעם לא קרה‬ ‫שהסתכלתי על אישה וחשבתי,‬
‫"אני מת על הסומק שלה!"‬
‫"סומק מדהים!"‬
‫למה הן משקיעות בזה כל כך הרבה מאמץ?‬
‫למדתן את זה, נכון?‬
‫כבר הבנתן.‬
‫כל המדריכים האלה, וזאת התוצאה? אלוהים…‬
‫אוי ואבוי…‬
‫אני אומר לכם,‬ ‫הם מסיתים אנשים אחד נגד השני.‬
‫"אתה הממוצע של חמשת האנשים‬ ‫שאתה פוגש הכי הרבה."‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫גם ככה קשה לסנן אנשים‬
‫כדי לבלות איתם קצת,‬
‫ועכשיו המציאו את השטות הזאת.‬ ‫"ממוצע של חמשת…"‬
‫עכשיו אנשים מסתכלים על אחרים‬ ‫כדי לבדוק מי מוריד את הממוצע.‬
‫"בפעם הבאה אל תזמיני את נבזאט!"‬
‫אני לא מבלה עם אף אחד כמעט.‬
‫באמת, אני בקושי פוגש אנשים.‬
‫ונכון, בדרך כלל אני גם לא מסתובב ברחוב.‬
‫כמו שאמרתי, החיים שלי פרטיים.‬
‫אני רואה אנשים ברחוב בשכונה שלי…‬
‫אני גר קרוב לפה, בלבנט.‬
‫אני מדבר על לבנט הראשונה, האמיתית.‬
‫לפני כמה ימים מישהו צעק לי,‬ ‫"גם אני גר בלבנט!"‬
‫"איזו לבנט?", "השישית!"‬
‫זה חלק של לבנט שקיים רק בראש שלך.‬
‫מה זאת השטות הזאת?‬ ‫אתה מאיופ, לא מלבנט השישית.‬
‫זה כמו לקרוא לאסנלר "מרכז אטילר".‬
‫אני דווקא מטייל בשכונה שלי.‬
‫אני דווקא יוצא החוצה.‬
‫אני דווקא רואה אנשים.‬
‫כשהאקלים הפוליטי מתחמם,‬ ‫אנחנו בדרך כלל מתויגים,‬
‫מנסים לשים אותנו בקופסאות.‬
‫אני רוצה לספר בדיחות פוליטיות,‬
‫אבל אני לא רוצה שיחרימו לי‬ ‫את המרצדס הקלאסיות שלי.‬
‫תודה! בשבוע הבא אני מתחיל ב-TRT.‬
‫לפני כמה ימים נסעתי במונית.‬ ‫אני יודע מספיק ערבית.‬
‫הנהג אמר…‬
‫כן, אם אתם חדשים באיסטנבול,‬
‫כדאי שתורידו את האפליקציה "הערבי שלי".‬
‫היא כמו אובר, היא מראה את הערבי הכי קרוב.‬
‫אם יש ערבי שיותר קרוב מתחנת מוניות,‬ ‫אתה הולך לעמוד לידו.‬
‫והמונית באה לקחת אותך.‬
‫הנהג אמר לי,‬ ‫"למה לא שמים אותך בסדרת טלוויזיה?"‬
‫זה ממש נגע בי.‬
‫שאלתי אותו, "באיזו סדרה ישימו אותי?"‬
‫תדמיינו אותי הולך…‬
‫אני אפילו לא מסוגל‬ ‫לעשות פוזה בשביל הפוסטר.‬
‫לא ייתנו לי תפקיד טוב, נכון?‬
‫לפחות לא איזה סולטן דגול.‬
‫אני לא אהיה באיזיט או מוראד, זה בטוח.‬
‫אולי, רק אולי, הסולטן ג'ם.‬
‫הוא ברח לרודוס וביקש מקלט אצל האפיפיור.‬
‫הוא חתיכת אפס,‬
‫אז אני יכול להתאים.‬
‫אני גר באותה שכונה‬ ‫ומצביע באותו מקום כבר שנים.‬
‫בית ספר יסודי בלבנט.‬
‫לפעמים מצלמים אותנו…‬
‫לא לפעמים, כמעט תמיד.‬
‫נותנים לתמונה את הכיתוב,‬ ‫"הוא מצחיק את כולם בקלפי".‬
‫מה עשיתי שהצחיק את כולם?‬
‫אולי הם חשבו שזה מצחיק‬ ‫שהצבעתי בפעם האחרונה בעד קיליצ'דראולו.‬
‫זאת אומרת…‬
‫כמה כוח יש לי בכלל? בדיוק כמו לכם.‬
‫רק אם נתאחד זה ישנה משהו.‬
‫אפילו בקלפי מזלזלים בזה.‬
‫"הוא הצחיק את כולם!", לא עשיתי כלום.‬
‫בסך הכול הצבעתי.‬ ‫מה אנחנו עושים כשאנחנו מצביעים?‬
‫אנחנו מצביעים,‬
‫ובגלל שאנחנו אנשים הגיוניים, אנחנו אומרים,‬
‫"אני מקווה שהמדינה שלנו תסתדר,‬ ‫לא משנה מי ינצח."‬
‫זאת המטרה, נכון? לא נכון!‬
‫איזו דודה אקראית ברחוב רואה אותך ואומרת,‬
‫"קראת לנו כבשים, אז זרקנו אותך לכביסה!"‬
‫דודה…‬
‫למה את מוציאה את זה עליי?‬
‫אני אחד מהאנשים הכי רכים שיש.‬ ‫למה את כועסת עליי?‬
‫אני מודה שאני חושב אחרת ממך,‬ ‫אבל אני בחור רגוע.‬
‫"קראת לנו כבשים, אז זרקנו אותך לכביסה!"‬ ‫קראתי לך פעם כבשה?‬
‫זה מתאים לי בכלל?‬
‫והיא הולכת כל כך לאט שהיא נשארת מולי לנצח.‬
‫כשהייתי יותר צעיר,‬ ‫הזומבים בסרטים הלכו לאט כמוה.‬
‫כאילו שהיא תיעלב אם אני אקרא לה זומבית…‬
‫בסרטי זומבים, הזומבים הולכים לקראתך לאט.‬
‫מה זה אמור להיות? זה איום בכלל?‬
‫כשהייתי ילד, חשבתי על זה כל הזמן.‬
‫אדם מת הולך לכיוונך.‬
‫אז מה? "גההההה…"‬
‫"מה 'גהההה', חתיכת בן זונה? עוף מפה!"‬
‫אני חי וזריז. למה שזה יפריע לי?‬
‫למה זומבים מהווים איום?‬
‫כי הם באים בנחיל!‬
‫ויש עוד דודות כמוה.‬
‫בסרטי זומבים יש דילמה.‬
‫אתה לא יכול לירות באדם אהוב.‬
‫אתם מבינים?‬
‫מישהו אהוב הופך לזומבי.‬
‫אתה אומר, "ג'ניפר, לא!",‬ ‫והיא עונה, "גהההה…"‬
‫"תירה בה, מייק!", "אבל זאת ג'ניפר!"‬
‫היא עדיין ג'ניפר בכלל? היא נדפקה לגמרי.‬
‫"אני לא יכול לירות בג'ניפר!"‬ ‫באותו מובן, איך אני יכול לירות בדודה?‬
‫אני לא קשוח כמו אחרים.‬
‫אני בוחר להיות הגיוני.‬
‫אני אגיד לכם משהו על קשיחות.‬ ‫אם תהיה בטורקיה התפרצות זומבים…‬
‫אנשים גם ככה מנסים לאכול אחד את השני.‬ ‫הם ירסקו את המתים האלה.‬
‫היית יוצא מגדרך כדי לחבוט בגולגולת שלהם.‬
‫"זה בורהאן? בן זונה!"‬
‫היית רואה בזה הזדמנות,‬
‫אם הוא היה הופך פתאום לזומבי.‬
‫יש יותר מדי ריבים.‬
‫אנחנו בשנת 2025!‬
‫ועוד לא הפסקנו להתווכח על חיות,‬ ‫שלא לדבר על אנשים.‬
‫איך בשנת 2025 יש עדיין ויכוחים‬
‫בשאלה האם צריך לאהוב חתולים וכלבים?‬
‫יש בכלל טעם לשאול?‬
‫"האם צריך לבעוט בחתולי רחוב?"‬
‫מה זה אמור להיות?‬
‫על זה אנשים מתווכחים!‬
‫אתם זוכרים שפעם‬ ‫כולם ניסו להוכיח שהם אוהבים חיות?‬
‫איסטנבול היא עיר של חתולים וכלבים.‬
‫אבל יש אנשים שנאלצים לשאת ברוב הנטל.‬
‫אבל הוויכוחים הם תמיד בין פסיכופתים.‬
‫מצד אחד, שונא חיות‬
‫שחושב, "אם אני כבר הולך, כדאי שאבעט בו".‬
‫כזה מין מטורף.‬
‫ובצד השני, אנשים שמתעבים בני אדם.‬
‫אז אנחנו תקועים בין הפטיש לסדן.‬
‫ראיתם את הסרטון של האישה עם הפיטבול?‬
‫הפיטבול שלה ממש אוכל חתול רחוב.‬
‫כשאנשים מעירים לה, היא אומרת,‬ ‫"החיות המסכנות הן יצירי האל האילמים."‬
‫הפיטבול שלה עושה בלגן.‬
‫והיא הופכת את זה לרומנטי‬ ‫וקוראת להם "יצירי האל האילמים"‬
‫או "חברינו בעלי ארבע הרגליים".‬
‫כל דבר יכול להישמע תמים.‬
‫"הגלוק הזה הוא חבר של אלוהים עם קנה פלדה."‬
‫מה זה אמור להיות?‬
‫אתם מאמינים?‬
‫אי אפשר אפילו לאהוב חיות בשקט.‬
‫אני אומר לכם. בכל נושא,‬ ‫הפסיכופתים הם אלה שרבים.‬
‫קיצונים משני הצדדים.‬
‫ואנשים הגיוניים‬ ‫מסתכלים מהצד כמו בווימבלדון.‬
‫מבאס, נכון?‬
‫יש לי שני כלבי קנגל.‬
‫אני אספר לכם איך כמעט קיבלנו מכות בגרמניה.‬
‫יש לי שני כלבי קנגל.‬ ‫הזכר שוקל תשעים ק"ג, והנקבה בערך 65.‬
‫והיה שכן עם שני כלבים קטנים, קוקי ולאקי.‬
‫הם לבשו אפודות ועניבות פרפר.‬
‫הכלבים שלי נראו‬ ‫כאילו הם הגיעו כרגע ממחוז סיבאס.‬
‫בעלים של כלבי קנגל יודעים,‬ ‫כשהם עם רצועה הם דופקים לך מבט.‬
‫"שרשרת מתכת, הא? אתה תמים, גבר.‬
‫"בבקשה, קשור אותי. לא אכפת לי."‬
‫בסביבות שלוש בבוקר, קוקי ולאקי‬
‫קפצו מעל הגדר,‬
‫והכלבים שלנו נדהמו‬ ‫לראות כלבים עם עניבות פרפר.‬
‫"למה הם לובשים עניבות פרפר?"‬
‫והקטנים האלה התחילו לנבוח בשלוש בבוקר.‬
‫אבל הקנגלים היו עסוקים‬ ‫בלחשוב על איך מתפרנסים באיסטנבול.‬
‫"אולי ננהג במוניות בשדה התעופה?"‬
‫כשהם המשיכו לנבוח ככה,‬
‫בשלב כלשהו, לזכר שלנו נמאס,‬
‫והוא אמר, "די, לכו".‬
‫אבל הם המשיכו לנבוח.‬ ‫אז הוא אמר שעל הזין שלו ו…‬
‫הרגשתי כמו רוצח. רצתי לשם בשיא המהירות.‬
‫בכל זאת, אני אחראי.‬
‫נכון שאנשים שואלים, "הכלב נושך?"‬
‫"לא, הוא יקיים איתך דיון!"‬
‫ברור שהוא נושך!‬
‫כלבים מתקשרים עם הפה.‬ ‫אז כן, ברור שהם נושכים!‬
‫אתם יודעים איך זה. אתה מטייל עם הכלב.‬
‫"הוא נושך?"‬
‫תשאל את הכלב!‬
‫היית שואל את הכלב עליי?‬
‫"הוא יוצר אצלך תקוות ואז נוטש אותך?"‬
‫זה קורה לפעמים? לא!‬
‫עכשיו…‬
‫הכלבים הקטנים האלה הסתבכו.‬
‫הם נבחו…‬
‫הרגשתי כמו רוצח.‬
‫אמרו לי שהמחזה היה לא נעים.‬ ‫"הכלבים שלך כיסחו את הכלבים של השכן."‬
‫הרגשתי כמו רוצח. וזאת תגובה נורמלית.‬
‫התנצלתי המון,‬
‫ושאלתי מה יכולתי לעשות יותר טוב.‬
‫הבחור היה ממש נחמד. "זאת אשמתנו, מר ג'ם."‬
‫"הגדר שלנו נמוכה מדי, כנראה.‬ ‫הכלבים שלנו ברחו.‬
‫"הם קפצו מעל הגדר למוות בטוח."‬
‫ביקשתי לראות את קוקי.‬
‫הוא אמר, "הוא לא יחרבן היום, אולי מחר".‬
‫שאלתי מה עם לאקי. הוא אמר, "לאקי בסדר".‬
‫"פשוט החלפנו לו את השם ל'חסר מזל'."‬
‫לא משהו רציני.‬
‫אנשים לא מבינים.‬
‫סיפרתי את הסיפור הזה בגרמניה,‬ ‫ודודה אחת צעקה לי,‬
‫"לך לעזאזל! בצד של מי אתה?"‬
‫"כלבי קנגל לא עושים את זה!‬ ‫הם חברים של אלוהים מסיבאס!"‬
‫היא אמרה, "גם אני מקנגל".‬
‫איך זה קשור?‬ ‫אמרתי לה, "כיוון שאת ממין אחר…"‬
‫הם כלבים.‬
‫"אני מקנגל.‬ ‫כלבי קנגל לא עושים את זה", היא אמרה.‬
‫זה ריב בין אוהבי חיות קיצוניים‬ ‫לבין אוהבי אדם קיצונים.‬
‫המצב קשה.‬
‫כמעט קיבלנו מכות.‬
‫וכולם נדרשים להוכיח שהם אוהבים חיות.‬
‫זאת אומרת, אנשים צריכים לקחת אחריות.‬
‫יש פה בעלי כלבים? אני לא הולך לשאול שוב.‬
‫בשנות התשעים שאלתי אנשים למה יש להם כלבים.‬
‫היום, למרות שעדיין יש כאלה‬ ‫שעושים את זה מאהבה,‬
‫קנייה של אפודה ועניבה‬ ‫לא הופכת אותך לאוהב חיות.‬
‫בהרבה עיירות נופש,‬
‫אנשים קונים לילדים שלהם איזה קוקי,‬ ‫לאקי או קינמון ושמים עליו עניבת פרפר,‬
‫רק כדי לנטוש את הכלב המסכן כשהעונה נגמרת.‬
‫הכלב נטוש.‬
‫"למה הם שמו לי עניבת פרפר?‬ ‫בסך הכול רציתי קצת אהבה."‬
‫אתם יודעים שזה נכון.‬
‫יש לך כלב?‬
‫לא? אפס כלבים?‬
‫יש פה מישהו עם כלב?‬
‫איזה סוג, אחי?‬ ‫-גולדן.‬
‫גולדן רטריבר. בבת עינה של המשפחה.‬
‫למה אתה מגדל כלב?‬ ‫-הוא סתם כלב חסר תועלת.‬
‫סתם כלב חסר תועלת?‬
‫אתה מצפה שהוא ישדוד בנקים?‬
‫זה לא סרט, אתה יודע.‬
‫"אל תדאג, אחי. השוד יהיה נקי."‬
‫פעם שאלתי מישהי איזה מין כלב יש לה.‬
‫היא אמרה שרועה גרמני.‬
‫שאלתי, "למה את מגדלת אותו?",‬ ‫היא ענתה, "בשביל למנוע סכנות".‬
‫כלב מניעה, לא שמירה.‬
‫כנראה שאין בתי מרקחת בסביבה.‬
‫הם שמים את הכלב בכניסה לחדר השינה.‬
‫אם הבעל מתקרב, הוא נוהם עליו.‬
‫החודש הזה את מוגנת.‬
‫בטח בשביל זה.‬
‫יש לי כלב כבר הרבה זמן.‬
‫חתולים זה עולם אחר לגמרי.‬
‫אני לא מבין את זה.‬
‫יש פה בעלי חתולים?‬
‫הם יעשו לך פרצופים הלילה.‬
‫"איפה היית כל הערב? לכי לעזאזל!"‬
‫חתולים הם ממש מוזרים!‬
‫הם מתנהגים כאילו אנחנו האורחים שלהם.‬
‫הכלבים המסכנים לפחות מנסים לבדר אותך.‬
‫אתה נותן להם חטיף,‬ ‫והם שואלים, "אני צריך לעשות משהו?‬
‫"לקפוץ, המפקד?"‬
‫לחתולים לא אכפת.‬
‫"אוכל?", "כן, אוכל, מה שתגידי."‬
‫"חרא", משהו כזה.‬
‫לחברות שלי בדרך כלל יש חתולים.‬
‫היו להן. כבר אין לי חברות.‬
‫אין נשים בגילי. אין נשים בנות 52.‬
‫חתולים הם ממש מוזרים.‬
‫זה עוד יותר מוזר‬ ‫אם אתם זוג חדש ויש לה חתול.‬
‫אתה הולך אליה בפעם הראשונה.‬
‫החתול שלה מתחכך בך,‬ ‫והיא אומרת, "אתה מוצא חן בעיניה!"‬
‫איזה מזל!‬
‫זה הצעד הראשון.‬
‫ואתה מתחיל להתלהב אם היא אומרת,‬ ‫"בדרך כלל היא לא מתקרבת לאנשים".‬
‫"יש! הלילה אני בטוח אזיין!"‬
‫"היא לא מתקרבת לאנשים."‬
‫היא מציעה לך חטיפים, פותחת בקבוק יין.‬
‫קצת גבינה, קצת בשר מיובש.‬
‫גם על זה לא שמעתם. לכו לעזאזל!‬
‫המדינה שלנו במצב נורא!‬
‫אני צריך לשכתב חלק מהבדיחות.‬
‫"רבע כיכר לחם ו…"‬
‫"אתה הולך אליה,‬
‫"והיא מציעה לך לחם עם קצת גבינה וזיתים."‬
‫היא מציעה לך חטיפים. החתולה מתחככת בך.‬
‫והיא שואלת, "זה לא מפריע לך, נכון?"‬
‫המכנסיים שלך מלאים פרווה, אבל…‬
‫"איזו חתיכת חרא חמודה!"‬
‫כשהיא הולכת לשירותים‬ ‫או למטבח כדי להביא עוד יין,‬
‫אתה אומר, "תזדייני מפה כבר!"‬
‫ואז מגיע הזמן למשחק מקדים,‬ ‫קצת נשיקות וכל זה.‬
‫אני שונא חיות שלא יוצאות בשלב הזה מהחדר.‬
‫אתם מתנשקים, והחתולה נועצת בך מבטים.‬
‫זה קרה לי כמה פעמים.‬
‫חיות שלא יוצאות מהחדר כשאתם עושים אהבה.‬
‫אני זוכר בולדוג אנגלי אחד‬ ‫שלא הפסיק להסתכל עליי.‬
‫למה אתה כל כך מופתע?‬
‫אתה מרים רגליים כדי ללקק לעצמך את הביצים,‬
‫ודווקא את זה אתה לא מבין?‬
‫אני נשבע לכם.‬
‫יש פתגם מפורסם.‬
‫נדמה לי שהוא הולך ככה,‬
‫"האהבה שלי לחיות גדלה‬ ‫ככל שאני מכיר יותר אנשים."‬
‫זה כל כך לא אמיתי.‬
‫"כמה אנשים את מכירה?"‬
‫"שניים."‬
‫"כמה חתולים יש לך?", "ארבעים ושבעה".‬
‫יש אנשים שאין להם איזון.‬
‫אני אומר את האמת כשאני אומר‬ ‫שאני מבין שבאהבה אין היררכיה,‬
‫אבל צריך לבדוק אנשים שנפגעו.‬
‫למשל, מישהו אומר שהוא איבד את אבא שלו,‬
‫ואתה אומר, "אנחנו בדיוק קברנו את קינמון".‬
‫הוא אמר כרגע שאבא שלו מת!‬
‫"כל כך אהבנו את קינמון!"‬
‫זה אבא שלי! אבא!‬
‫"בן כמה קינמון היה?", "14",‬ ‫"נו, אז הגיע הזמן שהוא ימות".‬
‫קינמון לא הבטיח לך 64 שנים.‬
‫""קברנו את קינמון."‬
‫אני מדבר על אבא שלי. את לא מבינה?‬
‫רק בגלל שאבא שלי לא מחזיר מקל שזורקים לו‬
‫זה לא אומר שהוא פחות יקר לי מקינמון.‬
‫יש אנשים שלא מסוגלים‬ ‫להעריך דברים כמו שצריך.‬
‫וצריך להבחין בין אהבת חיות אמיתית למזויפת.‬
‫אני לא שונא, אבל ראיתי את זה במו עיניי.‬
‫לפני שנתיים בגומושלוק‬
‫ראיתי כמה בחורות מאיסטנבול‬ ‫לבושות בשרוואל טאי-דאי.‬
‫הכלבים שלהן שוטטו שם.‬
‫ואנשים היו מאוד ידידותיים כלפיהם.‬ ‫זה היה אזור ידידותי לחיות.‬
‫קינמון, קוקי, דייזי,‬ ‫כולם היו מאוד שמחים. אווירה נחמדה.‬
‫הבנות דיברו עם הדייזי שלהן…‬ ‫כולם היו שמחים.‬
‫לכלבים היו אפילו בגדי ים.‬ ‫הם היו ממש מאושרים.‬
‫ראיתי עליה קעקוע‬ ‫שהיה כתוב בו "החיים הם מסע" באנגלית.‬
‫חשבתי, "וואו".‬
‫היא כבר הבינה הכול!‬ ‫אם נתרגם את זה, זה יצא…‬
‫אתם אפילו לא מדברים אנגלית?‬
‫לא אמרתם שג'ם ילמאז איבד את זה?‬
‫אולי הצופים אשמים!‬
‫"החיים הם מסע."‬
‫אמרתי, "וואו, זה ממש…‬
‫"קל לזכור את זה. למה קעקעת את זה על היד?"‬
‫אני מדמיין לעצמי, "החיים הם… מה זה היה?‬
‫"הם מסע, לא?‬
‫"אני אקעקע את זה, כדי לא לשכוח.‬
‫"ופה אני אקעקע רשימת קניות."‬
‫דייזי וקוקי היו מאוד שמחות.‬
‫ואז הגיע כלב מסכן, כלב אמיתי.‬
‫הכלב של הקצב הגיע.‬
‫הוא ראה שהכלבים האחרים מקבלים אהבה,‬
‫וגם הוא רצה לקבל קצת.‬
‫הוא היה גדול יחסית, האלפא בחבורה.‬
‫הוא נהם קצת.‬
‫הן כמעט עשו לו לינץ'.‬
‫"איך אתה מעז להציק לכלב קטן כמו לאקי?"‬
‫ראיתי הכול במו עיניי.‬
‫"אני מכירה חיות.‬
‫"אני מכירה גם אנשים. החיות עדיפות."‬
‫איזו חיה את מכירה?‬
‫איזו חיה את מכירה חוץ מחיית המחמד שלך?‬
‫יש לנו דימוי של חיות‬ ‫שנחרט בתודעה שלנו על ידי אגדות.‬
‫השועל ערמומי, הפרות הן ככה.‬
‫"צריך להציל את הלווייתנים."‬ ‫מאיפה אנחנו מביאים את זה?‬
‫למה לזרוק מרק על ציור של רמברנדט‬ ‫כדי להציל לווייתנים?‬
‫ראיתי את המחאה הזאת. הם זרקו מרק‬
‫על ציור בן מאות שנים.‬
‫הלווייתן היה מתחרפן אם הוא היה יודע.‬
‫הוא היה אומר, "בושה וחרפה!‬ ‫בעוד שבוע אני אמות בכל מקרה.‬
‫"לפחות תעזבו את הציור בשקט."‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אנחנו זוכרים רק אגדות.‬
‫"שועלים הם ערמומיים", מה הם כבר השיגו?‬
‫אפשר לחשוב ששועלים בנו מלון במפרץ בתולי.‬
‫מה הם כבר עשו?‬
‫הם בסך הכול גונבים תרנגולות‬ ‫אם הלול נשאר פתוח.‬
‫לא נראה לי שאנחנו כל כך מכירים חיות.‬
‫השועל ערמומי, האריה הוא מלך,‬ ‫הארנבים הם ככה.‬
‫מי הם?‬
‫איזו חיה אתם מכירים באמת?‬
‫אתם יודעים איך סוסון ים מתפרנס?‬
‫מישהו יודע?‬
‫האיכרים ביציע אפילו לא הבינו את השאלה.‬
‫הם בשוק. "יש סוסים בים?"‬
‫"מניין לי לדעת? אין לנו טלוויזיה."‬
‫סוסוני ים הם יצורים ממש מוזרים,‬ ‫אתה יודעים?‬
‫הזכרים יולדים!‬
‫בדיוק, אחי.‬
‫נשמע שאתה מתלהב מזה.‬
‫כן. ליתר דיוק, הם נטולי מגדר.‬
‫הם יכולים להחליף מין כרצונם‬ ‫ולהכניס את עצמם להיריון.‬
‫זאת טכנולוגיה שהייתי רוצה.‬
‫לא יהיה מדהים לשלם לעצמך מזונות?‬
‫עדיף שאני לא אצחק על מגדר,‬ ‫כי זה ישודר בנטפליקס.‬
‫אתם אוהבים בדיחות כאלה‬ ‫רק כשזרים מספרים אותן. אני לא מספר אותן.‬
‫זה לא ענייני. יש פה טרנסג'נדרים?‬
‫אין תשובה, כמובן.‬ ‫אתם לא תגידו לי אפילו מה השעה.‬
‫"יש פה טרנסג'נדרים?"‬
‫"כן, יש, אבל תשכח מזה."‬
‫אין לי התנגדות‬ ‫לזה שגברים הופכים לנשים בניתוח,‬
‫אבל הראיונות שלהם מגוחכים בעיניי.‬
‫ראיתי טרנסית ששאלה,‬ ‫"נשארו בכלל גברים בעולם?"‬
‫בגללך יש אחד פחות, השתגעת או מה?‬
‫אין לי בעיה עם זה שהם הופכים לנשים.‬
‫זה טוב לנו.‬
‫אבל מפריע לי כשאישה הופכת לגבר.‬
‫זאת אומרת…‬
‫אני מכבד אותם, כמובן. איך לא?‬
‫זאת החלטה גדולה מאוד. היית חותך את שלך?‬
‫ויש כאלה שמקבלים אחד חדש!‬ ‫אני אומר שזה לא קל.‬
‫קשה להתכונן לזה, גם פיזית וגם נפשית.‬
‫אבל יש לי בעיה עם הגבר שהיא הפכה להיות.‬
‫השקעת כל כך הרבה מאמץ כדי להפוך לגבר.‬
‫נוח לך בגוף הזה, נכון?‬
‫אתה צריך להיות מוכן‬ ‫להיות גבר מושלם גם נפשית.‬
‫שבוע אחרי הניתוח, הוא מתראיין.‬
‫"איך הולך לך?"‬
‫"אני גבר קנאי."‬
‫עוד לא הוציאו לך את התפרים!‬
‫"אני לא ארשה לחברה שלי ללבוש חצאית."‬
‫אחי, הארון שלך עדיין מלא חצאיות.‬
‫אז אני ממש לא אוהב‬ ‫את החלק הזה בשינוי שלהם.‬
‫סוסוני ים הם חיות מוזרות.‬ ‫יש המון חיות מוזרות שאנחנו לא מכירים.‬
‫לכל אחד יש חיה מועדפת.‬
‫אחי הגדול ואני הלכנו פעם לגן חיות בברלין.‬
‫זה היה לפני עשרים שנה.‬ ‫הגענו מוקדם מדי, בשבע וחצי בבוקר.‬
‫אפילו החיות עוד לא הגיעו.‬
‫אני נשבע לכם.‬
‫והאישה בקופה מכרה לנו כרטיסים.‬
‫נכנסנו, ואין חיות!‬
‫היא בטח חשבה שבאנו להסגיר את עצמנו.‬
‫"בבקשה, תמצאו לעצמכם כלוב."‬
‫נכנסנו לגן החיות, ולא היה שם אף אחד.‬
‫אחרי חצי שעה, הם הכניסו את החיות.‬
‫קרנפים, קופים, ג'ירפות…‬ ‫החיות נראו מופתעות.‬
‫כאילו, "היי, חבר, אתה רואה מה השעה?"‬
‫תפסנו אותן לא מוכנות.‬
‫החיקוי של השימפנזה מעולה, נכון?‬
‫נכון? תודו, זה חיקוי טוב.‬
‫לא, אל…‬
‫אין פלא שאני מצליח בזה.‬
‫יש לי את כל מה שצריך.‬
‫לא הייתי יכול לחקות ברבור.‬
‫הקופים נכנסו.‬
‫אלוהים, הגורילה הייתה מרשימה.‬
‫הגורילות משכו את תשומת לבי.‬
‫הן היו מאחורי חלון זכוכית.‬
‫התקרבתי למתחם שלהן.‬ ‫הסתכלתם פעם לגורילה בעיניים?‬
‫אנחנו לא מסוגלים לדבר על חתולים,‬ ‫אז בטח שלא על גורילות.‬
‫"אתה ממש הרפתקן, מר ג'ם!"‬
‫הייתי ממש מרותק מהאופן‬ ‫שבו הגורילה הסתכלה עליי דרך הזכוכית.‬
‫אחי אמר,‬
‫"עברה כבר חצי שעה.‬
‫"בוא נלך לראות קרנפים וגמלים וכל זה."‬
‫אמרתי, "אני עסוק עם הגורילה".‬
‫היא הסתכלה עליי ככה.‬ ‫הייתם צריכים להיות שם.‬
‫זה היה כאילו שהגורילה מנסה להגיד,‬
‫"אלוהים שם אותי פה ואותך שם. ככה זה הפעם."‬
‫היא נראתה ממש עצובה.‬
‫יכולת לראות שהמזדיינת הזאת‬ ‫ראתה את "כוכב הקופים".‬
‫זה נראה כאילו היא ניסתה להגיד,‬ ‫"אנחנו עוד נדפוק את כולכם".‬
‫חצי שעה לא הצלחתי להוריד ממנה את העיניים.‬
‫ואז הגורילה אמרה,‬
‫"אמא שלי ילדה אותי ביום גשום.‬
‫"השמיים בכו כשהגעתי.‬
‫"האם תינוק בן יומו יכול להיות חוטא?‬
‫"אם כך, למה קוללתי?"‬
‫מתברר שנרדמתי, וזה היה חלום.‬
‫כל זה היה חלום שחלמתי.‬
‫במציאות, היא עשתה רק את זה…‬
‫וזרקה עליי את הקקי שלה. זה הכול.‬
‫אבל הן נראות ממש עצובות.‬
‫זוכרים אותן?‬ ‫אני רואה אותן בסרטים תיעודיים.‬
‫כשהייתי קטן,‬ ‫סרטים תיעודיים היו ממש פשוטים.‬
‫עכשיו הם מתוחכמים.‬ ‫פעם זה היה ככה: "זה מה שקופים עושים.‬
‫"פנדות אוכלות עלי אקליפטוס‬ ‫ומקלות במבוק וכל זה.‬
‫"זברות חוצות את הנהר."‬
‫הסרטים התיעודיים בנטפליקס מתוחכמים.‬
‫איפה הנציגים של נטפליקס שדיברתי איתם קודם?‬
‫גם זה לא היה אמיתי?‬
‫אני זוכר שיש אנשים‬ ‫שמחרימים את נטפליקס. יש פה מישהו כזה?‬
‫הם אומרים,‬
‫"אל תצפו בנטפליקס.‬ ‫הם מנסים להפוך את כולנו להומואים."‬
‫זה נכון, אתם יודעים.‬
‫זאת האמת.‬ ‫אני אמור לדעת, אני עובד בנטפליקס.‬
‫הם עשו המון ביקורי בית.‬
‫יום אחד היה צלצול בפעמון.‬ ‫הסתכלתי דרך העינית,‬
‫וראיתי שלושה גברים עירומים.‬
‫שאלתי, "למה אתם פה?",‬ ‫אז הוא אמר, "טו-דום!"‬
‫תמלאו את החסר.‬
‫אני זוכר את החרם.‬
‫"נטפליקס מנסה להפוך אותנו להומואים!‬
‫"נטפליקס תהפוך אותנו לגייז!"‬
‫הכול נכון.‬
‫אתם לא קוראים את הסכם המשתמש.‬
‫אתם מכירים את ההסכם הזה?‬
‫תנאי השירות.‬
‫הכול שם, בתחתית המסך.‬
‫כתוב שם באותיות קטנות,‬ ‫"נהפוך אתכם להומואים".‬
‫ובסוגריים כתוב, "אם יש לכם נטייה כזאת".‬
‫אם אין, הם יעברו הלאה.‬
‫כדאי לכם לצפות‬ ‫בסרטים התיעודיים המתוחכמים של נטפליקס.‬
‫אבל הם מתוחכמים מדי.‬
‫הם מכניסים מצלמת 8K לתחת של דבורה.‬
‫אתה מרגיש שאתה מייצר את הדבש. זה מוגזם.‬
‫פעם זה היה פשוט, לא מתוחכם.‬
‫ויש את האנגלי ההוא‬ ‫שמקריין בכל הסרטים. מי זה היה?‬
‫נו, באמת!‬
‫אני נשבע לכם…‬
‫אני אלך להופיע בקוניה. שם יבינו אותי.‬
‫דיוויד אטנבורו.‬
‫סר דיוויד אטנבורו.‬
‫הוא בטח בן תשעים ומשהו.‬ ‫בעצם נדמה לי שהוא בן 89.‬
‫"מיליוני מינים ברחבי העולם…‬
‫"האוקיינוסים שונים מדברים אחרים…"‬
‫אני לא יכול לצפות מרוב רוק.‬
‫הוא עדיין הקריין.‬
‫אבל הכול מתוחכם מדי. אתה נודד לצד אלבטרוס.‬
‫אתה חי בין הנמלים במושבה שלהן.‬ ‫הכול ממש מקרוב.‬
‫זה מוגזם.‬
‫צפיתי בסרט תיעודי‬
‫על החיים של להקת גורילות כסופות גב.‬
‫אבל הם עושים את זה כמו אופרת סבון.‬
‫הם ממחיזים את האירועים כדי שנבין.‬
‫"מריו הקטן מבולבל."‬
‫"בואו נראה מה ג'סי יעשה."‬
‫מי הם בכלל?‬
‫"מריו מבולבל", הם אומרים.‬ ‫ואתה רואה את מריו‬
‫מנסה למצוא מקום לחרבן בשקט‬ ‫אחרי שהוא אכל עץ שלם.‬
‫כמה גורילה שוקלת? בטח 300 ק"ג.‬
‫יש לו ארבע נקבות שהוא צריך להזדווג איתן.‬
‫הוא צריך לשמור על הזקנים‬
‫ולהגן על הכתר מפני הצעירים.‬
‫קורים שם המון דברים!‬
‫והם מציבים שם שמונה מצלמות.‬
‫אנחנו כל הזמן רואים‬ ‫את מריו ככה, "לך מפה, אחי.‬
‫"יש לנו עבודה. קדימה!"‬
‫אבל המצלמה ממשיכה לצלם.‬ ‫"הוא חש חרדה כיוון ש…"‬
‫"מי זה בכלל?"‬
‫"ג'סי מסייע לו."‬
‫"אתה ג'סי?"‬
‫"הם קוראים לי ג'סי כבר שתי עונות."‬
‫"אני הולך להזדווג. לכן אני מכה בחזה שלי.‬
‫"תגיד לזקן הזה שיזיז מפה‬ ‫את כל המצלמות המזוינות האלה.‬
‫"מי אלה? הם מנשונל ג'אוגרפיק?"‬
‫"נטפליקס, בוס.‬
‫"ונטפליקס לא יעזבו‬ ‫בלי לקבל את החומר שלהם."‬
‫אלוהים אדירים…‬
‫"הוא כועס."‬
‫"תזדיין מפה! קדימה, עוף!"‬
‫"נטפליקס, הא? ג'סי, בוא הנה."‬
‫"תתכופף."‬
‫"בוס?", "תפסיק לקרוא לי בוס".‬
‫"תתכופף. אני בקושי אגע בך."‬
‫"בשביל פרק הסיום."‬
‫"בוס, בבקשה!", "שקט. תן להם לצלם וללכת".‬
‫"צלמו."‬
‫וכשאתה צופה בזה, דיוויד אטנבורו אומר,‬
‫"זכר הגורילה לרוב‬ ‫לא מזדווג עם זכרים אחרים, אבל…"‬
‫טוב, הגיע להם עד פה.‬
‫אפשר להאשים את מריו?‬
‫מריו…‬
‫בכל זאת, מריו מנסה‬ ‫להתחרות ב"משחק הדיונון".‬
‫הוא חייב לעשות משהו מעניין.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הייתה לי הרפתקה עם שימפנזה‬ ‫כשצילמתי את הסרט שלי.‬
‫ככה למדתי את התנועות.‬
‫כולם אמרו, "הוא קרוב מדי לשימפנזה!"‬
‫אחי, בתוך השימפנזה‬ ‫הייתה אקרובטית מארגנטינה.‬
‫ולי אכפת רק מיופי פנימי.‬
‫יכול להיות שהחיקוי שלי טוב‬ ‫בגלל השורשים המשפחתיים שלי.‬
‫זוכרים שאפשרו לנו‬
‫לבדוק את אילן היוחסין שלנו באתר של הממשלה?‬
‫זה היה פופולרי מאוד כשזה רק יצא.‬
‫כולם בדקו את השורשים שלהם.‬ ‫לא יודע אם גם אתם.‬
‫אבל אני כן.‬
‫מתברר שלאילן היוחסין שלי אין ענפים.‬
‫יש אנשים שמכירים את השורשים שלהם.‬
‫"אני יכול לאתר את השורשים שלי‬ ‫עד המאה ה-14.‬
‫"המשפחה של אמא שלי הייתה מ…"‬
‫אבל אצלי כולם אנשים רגילים.‬
‫הכי רגילים שיש.‬
‫אבא שלי מהכפר אסקיהמאל בגורון, סיבאס.‬
‫ראיתי את השורשים של אבא שלי רק עד 1840.‬
‫הם אף פעם לא עזבו את הכפר שלהם.‬
‫זה כל המרחק שהם עברו.‬
‫במקום תקופת הגירה, היה להם מעגל הגירה.‬
‫והמשפחה של אמא שלי מסלוניקי.‬
‫שם הצלחתי להגיע עד 1790.‬
‫לא היו שם לוחמים, לא היו דמוית מיוחדות.‬
‫לא מפקדים ולא פרשים.‬ ‫אפס גיבורים מכל סוג שהוא.‬
‫אתם יודעים,‬
‫קודם החזקתי חרב, וזה אפילו לא התאים לי.‬
‫יש אנשים שדבוקים לטלוויזיה שלהם ככה…‬
‫"אנחנו צאצאי העות'מאנים!"‬
‫"התחייה: ארטוגרול" וכל זה.‬
‫באילן היוחסין שלי‬ ‫אין אף אחד שיכול להיחשב גיבור.‬
‫מפתיע שהם הצליחו אפילו לשרוד.‬
‫ואני מדבר גם על הצד של אמא שלי‬ ‫וגם על הצד של אבא שלי.‬
‫הם בכלל לא מהסוג שלוחם.‬
‫והחרב לא ממש מתאימה לי.‬
‫החזקתי חרבות בסרטים.‬
‫זוכרים את מוראד היבש?‬ ‫רכבתי על סוסים וכל זה.‬
‫אבל לדעתי זה קשוח מדי.‬
‫מתי הטורקים כבשו את אנטוליה? ב-1701, נכון?‬
‫הייתי רוצה שיהיה מישהו מהמשפחה שלי‬ ‫שהשתתף בקרב הזה.‬
‫אבל זה קצת מוגזם. זה לא כואב?‬
‫איך אפשר להכות ככה מישהו?‬
‫אם אני הייתי בקרב הזה,‬ ‫הייתי מציע שקודם נדבר.‬
‫"אולי נכבוש את המבצר?", "נסתדר גם בלעדיו".‬
‫הייתי בורח בהזדמנות הראשונה.‬
‫לדעתי זה קשה מדי.‬
‫החרב לא חדה, אבל… הנה, תרגיש.‬
‫מוזר, לא?‬
‫אולי יש בקהל רוצח מקצועי.‬
‫אבל לדעתי זה מוזר לתקוע במישהו חרב.‬
‫יש לנו בראש תמונה קולנועית כזאת.‬
‫אתה מכה, וראשים עפים באוויר.‬ ‫אתה תוקע את החרב ואז מוציא.‬
‫איך זה בסדר?‬
‫בפרק של "מוראד היבש", הדמות של צ'גלר אמרה,‬
‫בימי הביניים אפשר למות מרוב לחץ!"‬
‫ראשים עפים באוויר. קשוח!‬
‫היום אתה בוכה "בריונות!"‬ ‫כשמישהו במשרד מסתכל עליך עקום.‬
‫עכשיו תדמיינו קרבות אמיתיים.‬ ‫כולם דוקרים את כולם. אתה כורת ראשים.‬
‫ובדיוק כמו אשתו,‬ ‫אשתך אומרת, "למה הפרצוף העגום?"‬
‫"אני מכוסה בדם, אישה!"‬
‫לא הייתי יכול לחיות ככה.‬
‫ואני לא מתבייש להגיד את זה.‬
‫אנשים עדיין הורגים אחד את השני בימינו.‬
‫בכל מקרה, אני ממש מופתע שאבותיי שרדו.‬
‫המשפחה שלי.‬
‫איך לא נכחדנו‬
‫אם אני לא יכול אפילו לדמיין‬ ‫שאני עושה דברים אכזריים כאלה?‬
‫"הנה, מזדיין!"‬
‫אני לא יכול. זה יכאב להם.‬
‫ולא מספיק לרכוב על סוס. רכבתם פעם?‬
‫אתה צריך להחזיק את החרב‬ ‫ולהניף אותה תוך כדי רכיבה.‬
‫תשכחו מלכרות ראשים כמו בסרטים,‬ ‫גם חרב שבקושי נוגעת בך מכאיבה לך.‬
‫הקרב שלך נגמר באותו רגע.‬
‫אין יוד, אין כלום.‬
‫הפצע יזדהם!‬
‫נורא ואיום.‬
‫לפני כמה ימים ראיתי סרט.‬
‫איך קראו לו? "בונפרטה"?‬
‫לא, "נפוליאון", של רידלי סקוט.‬
‫אתם יודעים שבקרבות האלה‬
‫נהרגו 5,000 איש מכל צד‬ ‫כשהם הסתערו אחד על השני?‬
‫מפחיד מאוד. תארו לעצמכם שאתם מקדימה.‬
‫אתה צועק, "חירות!"‬
‫אתה מקדימה. עוד מעט תהפוך לעיסה.‬
‫איזו חירות בראש שלך?‬
‫"למען צרפת, בני זונות!"‬
‫לנו יש משהו יותר אצילי.‬
‫זה ממש טוב. הם צועקים, "אללה! אללה!"‬
‫אבל אפשר להרגיש שם איזה ספק.‬
‫"אללה! אללה?", זאת אומרת…‬
‫"אללה ינחה אותנו, נכון? נכון?"‬
‫אני לא יכול לדמיין את עצמי‬ ‫במצב כזה. אתם יכולים?‬
‫כל הגבורה הזאת היא כיף‬ ‫כל עוד אתה לא מקדימה.‬
‫"אנחנו נכבוש את וינה!"‬
‫"בבקשה, תלך לפניי."‬
‫אני אהיה בשורה השלישית, טוב?‬
‫תנו לי לעבור לשורה הרביעית.‬
‫כל הקרבות האפיים האלה…‬ ‫אני לא יכול לדמיין את עצמי שם.‬
‫אתם זוכרים ב"טרויה",‬ ‫כש-50,000 קשתים הסתדרו בשורות?‬
‫"קשתים!"‬
‫"הוא אמר לשחרר את החצים?"‬
‫"שחררו!", "מה לשחרר?"‬
‫כל סרט בעשרים השנים האחרונות‬ ‫משתמש בערך באותו שוט.‬
‫ענן של חצים מסתיר את השמיים.‬
‫כמעט כאילו שיש להם פלאג-אין שעושה את זה.‬
‫"קשתים!"‬
‫כמו ב"טרויה".‬
‫אני פשוט לא הייתי יורה.‬
‫זין, שאלוהים יקבע את הגורל שלהם.‬
‫עשרים אלף חצים, זה לא שסופרים אותם.‬
‫נכון?‬
‫הייתי פשוט מחקה את הצליל.‬
‫ואם האויב היה יורה ראשון,‬ ‫אפילו לא הייתי זז.‬
‫אני חושב שלכולם מגיע לחיות.‬
‫וגם לא הייתי יכול לברוח.‬
‫לא הייתי יכול לחיות עם עצמי.‬
‫למה שאני אנסה לברוח?‬
‫או שהחץ יפגע בי ישירות,‬ ‫או שהוא יקפוץ וייתקע לי בתחת.‬
‫אני בטוח בזה.‬
‫מוזר מאוד.‬
‫מלחמה זה קשוח.‬
‫קשוח מאוד. אני שמח שלא חייתי אז.‬
‫הממשלה ביקשה שאספר לכם על התקופה הזאת.‬
‫כדי שתהיו יותר אסירי תודה.‬
‫זה נכון.‬
‫ו…‬
‫איך אפשר לשפוך על מישהו שמן רותח?‬
‫זה היה מבאס מתקופת האבן‬ ‫עד ימי הביניים, כולל.‬
‫לשפוך שמן רותח על בן אדם!‬
‫עד כמה נתת לכעס לאכול אותך?‬
‫"אל תיתנו להם לכבוש את המבצר!"‬ ‫תנו להם לכבוש אותו.‬
‫אם כל כך הרבה‬ ‫אנשים חמושים צועדים הנה, תנו להם!‬
‫שמן רותח!‬
‫תארו לכן שבאתם לכבוש את איסטנבול.‬ ‫אתם מטפסים על שער סיליברי.‬
‫הכוחות שלכם כבר כבשו‬ ‫את השטח שארמון טופקאפי ניצב בו.‬
‫הקיסר מת.‬ ‫אבל בשער סיליברי עוד לא שמעו את כל זה.‬
‫אתם בראש הסולם.‬
‫כריסטוס מסתכל עליכם.‬ ‫"היי, אחי. מה אתה עושה, אחי?"‬
‫"אל תשפוך את השמן!"‬
‫"כבר כבשנו את איסטנבול…"‬
‫אני לא יכול להסתובב עם בפנטן‬ ‫על התחת כל המלחמה.‬
‫תחשבו על הכאב!‬
‫חמלה זה חשוב, אבל כולם איבדו את החמלה.‬
‫איך יכול להיות שאנשים הורגים אחד את השני?‬ ‫אני לא מצליח להבין את זה.‬
‫אולי זאת בעיה אצלי.‬
‫זאת השנה השלושים שלי בתעשייה,‬ ‫ויש דבר אחד שמטריד אותי.‬
‫עם הזמן, החברה נהייתה גסה יותר.‬
‫כשהייתי צעיר יותר,‬
‫הייתי די עבריין.‬
‫היינו עושים בלגן.‬
‫עכשיו הרף ירד כל כך נמוך‬
‫שאנחנו מהאליטות.‬
‫מה זה אליטה בטורקיה של ימינו?‬
‫אתה באליטות אם אתה יכול לנקות את התחת,‬
‫אם אתה עוצר באדום ונוסע בירוק,‬
‫ועונה כשמישהו אומר לך שלום או בוקר טוב.‬
‫אני מהאליטות!‬
‫אבא שלי הוא עאריף מטופהאנה.‬ ‫אני רחוק מהאליטות!‬
‫הרף ירד נמוך מאוד.‬
‫כולם גסים, גסים מאוד.‬
‫ומה הסיבה לכל הגסות הזאת?‬
‫סרטים וסדרות שאנחנו מפיקים.‬
‫קל מאוד להאשים אותנו בכל הרוע.‬
‫רצח נשים?‬
‫"אנשים ראו את זה בסדרת טלוויזיה."‬
‫"הם מחקים את מה שהם רואים."‬
‫אנשים מתנהגים כמו מאפיונרים?‬ ‫הכול בגלל הטלוויזיה.‬
‫כל הדברים המוזרים? בגלל הטלוויזיה.‬
‫אלימות? הטלוויזיה, כמובן.‬
‫שמונה טון קוקאין נתפסו בנמל מרסין.‬
‫"בגלל הטלוויזיה!"‬
‫כמה כוח יש לסדרות האלה?‬
‫אומרים שבסרטים ובמופעים שלי‬
‫אני מלמד אנשים לקלל. באמת?‬
‫כאילו שברחוב אף אחד לא מקלל.‬
‫כולם למדו את זה ממני.‬
‫זה ממש מעצבן אותי.‬
‫אני מנסה להסביר את זה כבר שנים,‬ ‫אבל לא מצליח.‬
‫וזה מעמיד אותי במצב קשה.‬
‫כולכם באתם הנה כדי לשמוע אותי מקלל,‬
‫ואז תלכו לצחוק מזה בבית.‬
‫"היה ממש קורע!"‬
‫אני פשוט מדבר ככה. כאילו שאני מדבר עם חבר.‬
‫יכול להיות שאני משתמש‬ ‫במילים לא יפות, אבל למי אכפת?‬
‫"אבל האם זאת אמנות?"‬ ‫מאיפה בדיוק אני אמור לדעת?‬
‫הפסל דוד של מיכלאנג'לו הוא אמנות?‬
‫הוא ניצב בפירנצה,‬ ‫מתנשא לגובה 5.5 מטרים, ונראה כמו קטיפה.‬
‫החיקוי שלי של דוד לא כל כך טוב.‬
‫הגוף שלי נראה יותר כמו מחמוד.‬
‫חמישה מטרים וחצי!‬
‫עם הכן שלו, הוא בטח בגובה 13 או 14 מטר.‬
‫הוא מתנשא מעליך. איזה עיצוב מופלא.‬
‫אבל אם מסתכלים עליו מלמטה,‬ ‫רואים תשעה ק"ג של ביצים.‬
‫נכון?‬
‫"אהבת את דוד?", "הביצים שלו היו בחוץ".‬
‫אם מסתכלים מלמטה, רואים רק ביצים.‬
‫מגובה העיניים, רואים את דוד.‬
‫ככה זה.‬
‫הרחובות סוערים. כולם גסי רוח.‬
‫אלימות נגד רופאים הגיעה לשיא‬ ‫בחמש או עשר השנים האחרונות.‬
‫הייתם מאמינים? תקיפת רופאים נהייתה נפוצה.‬
‫אני אגיד לכם למה.‬
‫בעשר השנים האחרונות‬ ‫מתחוללת בטורקיה מלחמה סמלית.‬
‫מלחמה נגד הידע ונגד מי שמשתמש בו.‬
‫לפני 15 שנה הייתי מספר בדיחה‬ ‫על בית המרקחת "פארוק".‬
‫מישהו זוכר אותה?‬
‫מישהו לא זוכר אותה?‬
‫מה הייתה שורת המחץ?‬
‫הדור של ההורים שלנו גדל עם הפתגם,‬
‫"אין בושה בבורות, רק בכך שלא לומדים".‬
‫בימינו אומרים,‬ ‫"אני לא יודע, אבל אני אעשה כאילו שכן".‬
‫לפני 15 שנה צחקנו מזה.‬
‫פשוט תגיד שאתה לא יודע. למה לעשות כאילו?‬
‫בימינו זה ככה: "אז מה אם אתה יודע דברים?"‬
‫זה הטון היום.‬
‫למשל, רופא יודע דברים, נכון?‬
‫ואז מגיע איזה בור ואומר,‬ ‫"עשית את המעקף לא טוב,‬
‫"חתיכת בן זונה!‬
‫"למה סבתא שלי מתה?"‬
‫הוא יודע איך לבצע‬ ‫ניתוח מעקפים, איך להסיר גידולים.‬
‫הוא יודע.‬
‫והרופא לא יכול לשכנע אותו עם הידע שלו.‬
‫הוא בתדר אחר.‬
‫הוא חושב שהוא האלפא והרופא הוא הבטא.‬
‫אז הוא אוהב לאתגר את הרופא.‬
‫הוא לא יכול לעשות את זה‬ ‫למישהו מהמעמד החברתי שלו.‬
‫הוא לא יכול להרצות לאינסטלטור‬ ‫כמו שהוא מרצה לרופא.‬
‫מוזר, נכון?‬
‫למרות שהאינסטלטור פגיע, עם החריץ חשוף.‬
‫אבל אם תגיד, "הרכבת את הצינור לא נכון",‬
‫הוא ירכיב לך את הצינור בתחת.‬
‫אז הם משדרים על אותו תדר.‬
‫זה מדעי לגמרי.‬
‫ויכול להיות שיש לי פה מלוכלך.‬
‫אבל הם מנסים להפיל את הכול על הקללות שלנו.‬ ‫אנחנו אפילו לא מקללים.‬
‫אנחנו פשוט משתמשים‬ ‫בשמות התואר והביטויים המתאימים.‬
‫אבא שלי בן שמונים.‬
‫והוא בחור שובב ושנון‬
‫שמשתמש בהרבה קללות בסיפורים שלו.‬
‫אבל אף פעם לא ראיתי אותו מעליב מישהו.‬
‫גם אני כזה.‬
‫אבל אנשים הם ממש גסי רוח.‬
‫ילדים מקללים,‬
‫נשים מקללות,‬
‫אוהדים באצטדיונים מקללים בהמוניהם.‬
‫אבל בי נוזפים כי השתמשתי במילה לא יפה‬
‫כשסיפרתי בדיחה.‬
‫כאילו, בחייכם. תפסיקו להיות רעים אליי.‬
‫תחשבו על האצטדיונים. אחי, אני אף פעם…‬
‫אתם יודעים את מי אני אוהד.‬ ‫בואו לא ניכנס לזה.‬
‫אני לא יכול אפילו‬ ‫לאהוד את הקבוצה שלי בלי שינזפו בי.‬
‫לבן שלי לא ממש אכפת מכדורגל.‬
‫יום אחד, הבן שלי ואני שיחקנו בפלייסטיישן.‬
‫היינו לבד בבית. זה סיפור אמיתי.‬
‫טוב, לא היינו לבד,‬
‫היה איתנו גם שואב אבק רובוטי.‬
‫אתם זוכרים כמה פופולריים‬ ‫הם היו לפני כמה שנים?‬
‫נדמה לי שזה היה לפני שלוש או חמש שנים.‬
‫כולנו קנינו כאלה. גם אני.‬
‫קודם הוא סורק את הבית, ואז מתחיל לנקות.‬
‫שחררתי אותו לפני שנים. הוא עדיין לא חזר.‬
‫הוא עדיין סורק.‬
‫אני לבד עם הבן שלי. הוא משחק בבובספוג.‬
‫יש בפלייסטיישן משחק של בובספוג.‬
‫ואני הייתי איתו בחדר כשהוא שיחק.‬
‫בשלב כלשהו,‬
‫הוא לא הצליח לגמור רמה או משהו, והתעצבן.‬
‫הוא שאל, "אבא, אני יכול לקלל?"‬
‫היינו לבד, אבא ובן.‬
‫תבינו אותי בבקשה.‬
‫בגלל שלא היו נשים בבית… אף אחת, אפס נשים.‬
‫בדקתי חדר אחרי חדר.‬
‫לא היו נשים בכלל.‬
‫אפילו לא שאריות מימים עברו.‬
‫אמרתי, "שנינו גברים,‬ ‫אז אתה יכול לקלל. אני סקרן".‬
‫בחיי…‬
‫הדברים שהוא אמר‬ ‫על אמא של בובספוג ועל אחותו…‬
‫בובספוג התחיל לעשות סלטות באוויר.‬
‫אתה מכירים את החורים של בובספוג?‬
‫הבן שלי יצר כמה מהם.‬
‫אמרתי לו, "תצא לתפריט ההגדרות.‬
‫"זה מוגזם. איפה למדת את כל זה?‬
‫"זה גס מדי.‬
‫"המילים האלה לא מתאימות לגיל שלך.‬
‫"אלה קללות, נכון.‬
‫"זה בסדר שתבין אותן,‬ ‫אבל אתה לא אמור להגיד אותן.‬
‫"זה היה מוגזם. אל תעשה את זה יותר."‬
‫הוא אמר, "ככה אתה אומר, אבל הילדים‬ ‫בבית הספר אומרים דברים יותר גרועים!"‬
‫אז הסתקרנתי.‬
‫שאלתי, "מה הם אומרים?"‬
‫הוא אמר, "הם אומרים‬ ‫אפילו דברים כמו 'טיפש'."‬
‫כבר למדת את כל הקללות,‬ ‫לפחות תדע לדרג אותן.‬
‫תארו לכם שהוא משווה בין "טיפש"‬ ‫לבין פירוט של מה שהוא יעשה לאמא שלו.‬
‫הוא לא למד את זה! כמו אמא שלו.‬
‫אני שונא את כל הצעקות והצרחות באצטדיונים.‬
‫יש שם איזה אירוע ספורט.‬
‫והאנשים האלה מוכשרים מאוד.‬
‫הם לא כמונו.‬
‫ואנשים צועקים,‬
‫"רוץ כבר, מזדיין! זין על הכוס של אמא שלך!"‬
‫מה נסגר?‬
‫וזה דבר שקשה מאוד לשנות.‬
‫כי כולכם עשיתם את זה לפחות פעם אחת.‬
‫אבל אני לא מסוגל.‬
‫יש לי דיסלקציה הטרוסקסואלית.‬
‫אתם יודעים מה זאת דיסלקציה הטרוסקסואלית?‬
‫כשאני עם החברים שלי, מאותו מין שלי,‬
‫וכולנו לוקחים חלק‬ ‫בפולחן או בפעילות קבוצתית,‬
‫אני לא מצליח להסתגל.‬
‫אני לא מצליח ללמוד את הפולחן‬ ‫ולבצע אותו כמו שצריך.‬
‫למשל, לקלל ביחד… "זין על הכוס של אמא שלך!"‬
‫אני לא מסוגל.‬
‫בגלל זה אני לא הולך למשחקים. קשה לי.‬
‫לקחתי את הבן שלי לאולימפיאדה בפריז.‬
‫אוי, מסכנים שלי.‬
‫באולימפיאדה ראינו‬ ‫מישהו מפורסם מעולם הכדורגל.‬
‫אני לא מכיר אותו טוב.‬ ‫הבן שלי היה אז רק בן עשר.‬
‫הוא ליטף את הראש שלו‬ ‫ושאל, כמו שמבוגרים עושים,‬
‫"איזו קבוצה אתה אוהד, קטנצ'יק?"‬
‫הבן שלי ענה, "אני לא צופה בכדורגל טורקי.‬ ‫זמן המשחק בפועל נמוך להדהים".‬
‫הבחור היה כזה, "אוי, אלוהים!"‬
‫הוא חשב שהבן שלי רדיואקטיבי.‬
‫כמו שאמרתי, אתה הולך למשחק,‬
‫אתה רואה איזה ג'נטלמן או איזו גברת‬
‫מקללים מכל הלב.‬
‫אני לא מסוגל. זאת האמת.‬
‫שמתי לב לראשונה‬ ‫שיש לי דיסלקציה הטרוסקסואלית‬
‫ב-1989, כשהייתי בן 19…‬
‫לא, לא 19. הייתי בן 16.‬
‫הלכתי עם חברים למשחק של בשיקטאש.‬
‫נכון שאנשים מתחבקים ושרים ביחד?‬
‫היינו מאחורי השער, חבורת תיכוניסטים.‬
‫ואז הבנתי בפעם הראשונה שאני לא בנוי לזה.‬
‫הם התחילו שיר עידוד,‬
‫"אני יכול להסתדר בלי מיליון דולר…"‬
‫אז אמרתי, "לכו תזדיינו".‬
‫איזה מין חלום זה?‬
‫למה לנסות להגשים אותו?‬
‫אלוהים ישמע אותנו!‬
‫תצעקו, "אני יכול להסתדר בלי מיליון דולר",‬ ‫ואלוהים ידאג שלא יהיה לכם מיליון.‬
‫למה שאצעק בגיל 16 שאני לא רוצה מיליון דולר‬
‫ביחד עם 50,000 זרים?‬
‫החלומות שלנו שונים.‬
‫גם עלי קוץ' צועק,‬ ‫"אני יכול להסתדר בלי מיליון דולר".‬
‫כי כבר יש לו מיליארדים.‬
‫הוא לא רוצה לרדת למיליונים.‬
‫אבל לעמוד שם עם חטיף זול‬ ‫ולא לרצות דולר זה מוזר.‬
‫גם ככה אין לכם.‬
‫אמרתי רק "דולר", כן? לא "מיליון".‬ ‫עד כדי כך המצב חמור.‬
‫אנשים מקללים הרבה במשחקים.‬
‫וכיוון שאני "סלבריטי",‬ ‫בכל מקום שאני הולך אליו…‬
‫בעצם בכל מקום שהלכתי אליו,‬ ‫כי אני כבר לא הולך.‬
‫כשהייתי שותה ראקי בדבלי לפני משחקים…‬
‫אנשים אהבו לראות אותי.‬ ‫"אתה אחינו הגדול, ג'ם!"‬
‫"בואו נרים אותו!"‬
‫"אחינו הגדול ג'ם!"‬
‫"אוי, חבר'ה…"‬
‫"אנחנו אוהבים את אחינו הגדול, ג'ם!"‬
‫כאילו שהם מרימים אותי כדי להחליף לי שמן.‬
‫"אחינו הגדול, ג'ם!"‬
‫"אוי, חבר'ה…"‬
‫אני כבר בן 52.‬
‫אם כבר הולכים למשש אותי ככה,‬
‫אני רוצה לבחור מי יעשה את זה.‬
‫ובשבוע שאחר כך לא יכולתי לחזור,‬
‫שלא יגידו, "המתרומם הזה ממש נהנה".‬
‫"בשביל זה הוא בא", הם היו אומרים.‬
‫ואני שונא עוד משהו.‬
‫נגיד שנפסיד… אתם מופתעים?‬
‫אחרי ההפסד, כשאני אלך למכונית שלי,‬
‫מישהו יצעק, "שלוש-אפס! תודה על הנאחס!"‬
‫אני החלוץ המרכזי של פנרבחצ'ה?‬
‫אני סתם צופה עלוב כמוך.‬
‫"אחינו הגדול, ג'ם!"‬
‫נורא.‬
‫אבל הם באמת עקשנים.‬
‫אני לא חושב שההערות התמימות שלי‬
‫יכולות למנוע מאנשים לקלל במשחקים.‬
‫מחשבות כאלה מזכירות לי בדיחה ישנה שלי.‬
‫בקנטינה צבאית‬ ‫בוגר בית הספר סנט ג'וזף אומר,‬
‫"אל תקללו, שמוקים!"‬
‫זה אותו דבר.‬
‫אני לא יכול להסביר את עצמי.‬
‫ואף אחד לא באמת מאמין שככה אני מרגיש,‬
‫כי אני כן משתמש בקללות.‬
‫אבל לקללות צריכה להיות מטרה.‬
‫הן יכולות לשמש כאפקט קומי‬ ‫כשמדברים על מישהו.‬
‫אבל אתה לא צועק על שחקן כדורגל,‬
‫"לך לאגף, בן זונה!"‬
‫"אנחנו נזיין אותכם!"‬
‫זה חוק בכדורגל?‬
‫לא מספיק להבקיע שערים כדי לנצח?‬
‫"אנחנו נזיין אותכם!"‬
‫סופרים את זה בנפרד?‬
‫"ניצחנו 4-0, אבל לא הצלחנו לזיין אותם."‬
‫יש קטע כזה?‬
‫אז למה הם חייבים לקלל?‬
‫כל זה נכון.‬
‫אני ממש מצטער, אחותי.‬
‫נראה שלא נוח לך עם הנושא הזה.‬
‫את שומעת דברים שלא שמעת אף פעם.‬
‫רגע, לא. זה נשמע כמו עלבון.‬
‫היית פעם במשחק?‬ ‫-אני?‬
‫לא, ילד, אני מדבר עם הנשים שמאחוריך.‬
‫יש עוד אנשים בעולם חוץ ממך.‬
‫למה התחתנת עם אדם כל כך אנוכי?‬
‫"אני? יש עוד אנשים בעולם? איפה?"‬
‫היית פעם במשחק?‬ ‫-לא.‬
‫תאמיני לי, יהיה לך ממש קשה שם.‬
‫מכוער מה שהולך שם.‬
‫וגם הנשים מקללות!‬
‫והן מעליבות אנשים אישית.‬
‫"מספר 6, אני אזיין אותך!"‬
‫למרות שאין לה את הציוד.‬
‫הפעולה עברה הפשטה.‬
‫יש אמרה כזאת,‬
‫"אתה סתם גרוע עם מספרים‬ ‫או שאף פעם לא קיבלת מכות?"‬
‫הייתי על מגרש כדורגל.‬
‫זה קצת יותר מסובך,‬
‫אבל בעיקרון, מגרש כדורגל‬ ‫הוא בגודל מאה מטר על 45 מטר.‬
‫הוא צועק על הקשר, "לך הצידה, בן זונה!"‬
‫פשוט תסתכל! היית פעם על המגרש?‬
‫היית צריך להזמין מונית מקו האמצע עד לשער.‬
‫והנהג לא היה אומר שהנסיעה קצרה מדי.‬
‫"רוץ", הוא אומר לו.‬
‫בינתיים לשחקנים יש לב בכזה גודל.‬
‫אבל לאנשים אין כבוד לכישרון.‬
‫תקשיבו, הייתי עם הבן שלי במשחקים בספרד.‬ ‫אנחנו אוהבים לנסוע לפעמים.‬
‫ראינו את המשחק של ברצלונה נגד ולנסיה.‬
‫זה היה כמו משחק ביליארד.‬
‫האוהדים יושבים ככה.‬
‫"אולה!"‬
‫התוצאה הסופית הייתה 7-1.‬
‫"גול! אולה!"‬
‫לא היה "זין על אמא שלך",‬
‫לא היה "אנחנו נזיין אותכם", כלום.‬
‫רק כדורגל נקי, כמו פעם. הייתי בהלם.‬
‫אני נשבע לכם, אין סיכוי שנוכל לתקן את זה.‬
‫אז נשבעתי שלא אלך למשחקי כדורגל.‬
‫אני לא אוהב שאנשים צועקים‬ ‫"אנחנו נזיין אותכם!"‬
‫כמו חבורה של בני תשע.‬
‫אנחנו לא אמורים לראות גבר מתנהג ככה.‬
‫גם לא אישה.‬
‫למה הם חושבים פה על אקטים מיניים?‬
‫אני חושב שהבנתי.‬
‫אני עושה דברים כאלה בבית,‬
‫אז אני לא חושב עליהם במשחקים.‬
‫זה רק משחק. גול, פנדל, נבדל…‬
‫תעשו את כל הזיונים האלה בבית,‬ ‫ואז תבואו לראות את המשחק.‬
‫תעשו אותם כשאתם לא צופים בכדורגל.‬
‫מוזר מאוד. באמת.‬
‫אמרתי שלא אלך,‬
‫אבל איש הסאונד בסרטים שלנו‬ ‫הצליח לשכנע אותי.‬
‫לבנט אמר, "למה שלא תבוא למשחק, ג'ם?‬
‫"אנחנו נוסעים לליסבון, בפורטוגל,‬
‫"למשחק נגד בנפיקה.‬
‫"ארגנו טיסת צ'רטר‬ ‫לקבוצת עילית של מאה איש."‬
‫ומה זה קבוצת עילית?‬
‫עילית זה אהבה.‬
‫הוא אמר שזאת קבוצת עילית.‬
‫אמרתי, "לבנט, אני לא רוצה‬ ‫להרוס את האווירה או…"‬
‫אני פשוט לא אוהב את כל הקטע הזה.‬
‫נפטרתי מהמנטליות של הצופים‬ ‫כבר בחטיבת הביניים.‬
‫אפילו הבן שלי לא מתנהג ככה. אז אמרתי לא.‬
‫הוא אמר,‬ ‫"כולם אנשים מכובדים, לא חוליגנים".‬
‫אחי הגדול ובן דוד שלי החליטו לנסוע.‬
‫אז השתכנעתי.‬
‫או שרימו אותי!‬
‫הגעתי לשדה התעופה.‬
‫ראיתי חבר שלי, מפיק,‬
‫ואז ראיתי במאי פרסומות מכובד,‬
‫ואז משורר ידוע בחוגים ספרותיים.‬
‫"גם אתה אוהד פנרבחצ'ה, ג'ם?"‬
‫עלינו למטוס… לא, עוד קודם, בשדה…‬
‫חשבתי שזאת קבוצה של אנשים נחמדים.‬
‫אבל השעה הייתה רק עשר וחצי.‬
‫הטיסה הייתה ב-12.‬
‫כולנו התאספנו שם. הגיעו כמה אנשים מוזרים.‬
‫הגיעו כמה אנשים עם בנדנות.‬
‫הם התחילו…‬
‫ואז השיר ברקע…‬
‫כששמתי לב לזה, ידעתי שאכלתי אותה.‬
‫לא רציתי להרוס להם את האווירה‬
‫או להיות החנון של החבורה.‬
‫שתינו כמה בירות ועלינו למטוס. ואחי…‬
‫הם תופפו על החלונות… עוד לפני שהמראנו,‬
‫הטייס איים להנחית את המטוס בלולבורגז.‬
‫עוד לא המראנו.‬
‫ליסבון זה… כמה? ארבע שעות טיסה?‬
‫אוי ואבוי…‬
‫מחכות לנו עוד ארבע שעות טיסה.‬
‫הדיילת אמרה להם לשבת.‬
‫מה הם ענו לה? "זין לשבת!"‬
‫הייתם צריכים לראות אותם. מקללים והכול.‬
‫תקשיבו, חברים, זה מה שאני מנסה להגיד.‬
‫אותי לימדו ששימוש בקללות‬ ‫הוא דבר שונה מחוסר כבוד.‬
‫גם במילון יש קללות. אז מה?‬
‫בגלל זה נמאס לי‬
‫מזה שאנשים אומרים שהם למדו להתנהג לא יפה‬
‫מסרטים, סדרות,‬ ‫יצירות ספרותיות וכאלה דברים.‬
‫איזה רעיון מטומטם. זה לא הגיוני!‬
‫ברחובות יש מהומה.‬
‫לפני 16 שנה הייתה לי חוויה רעה.‬
‫עוד באותו יום אמרתי לאחי הגדול,‬
‫"הייתה לי חוויה רעה עם נהג מונית,‬ ‫אני אספר עליה במופע."‬
‫הוא אמר, "אל תעשה אך זה.‬
‫"לא יאמינו לך.‬
‫"יחשבו שאתה ממציא חלקים‬ ‫ומשנה חלקים אחרים כדי שזה יהיה מצחיק.‬
‫"הסיפור הזה גס מדי. הוא לא יתקבל יפה.‬
‫"אנשים יחשבו שהוא חסר כבוד ומעצבן."‬
‫זה היה לפני 16 שנה!‬ ‫עכשיו אני יכול לספר אותו.‬
‫כן. אתם חייבים לשמוע אותו.‬
‫כי יש דברים שאנשים רוצים לשכוח.‬
‫עצרתי מונית במג'ידיקוי.‬
‫פעם, כשעוד היה אפשר לדבר בטורקית במונית.‬
‫יכולת לסמן למונית, והיא הייתה עוצרת. מוזר.‬
‫אמרתי, "אני צריך ללבנט",‬ ‫והנהג בירך אותי לשלום.‬
‫הוא היה בחור מקסים וחמוד.‬
‫הוא שאל, "אתה מזהה אותי, מר ג'ם?"‬
‫"לא."‬
‫"איזה כיף לראות אותך כאן במונית שלי.‬
‫"אני יכול לקחת אותך‬ ‫לתחנת המוניות שלנו בצ'ליקטפה?"‬
‫הוא רצה להראות אותי לנהגים האחרים.‬
‫מרוב לחץ אמרתי, "טוב, אפשר.‬
‫"אבל לפחות תזדרז, בבקשה."‬
‫"אחי", הוא אמר,‬
‫"אתה לא מזהה אותי, אבל אני חבר‬ ‫של ארקן הגנב שלמד איתך בצ'ליקטפה."‬
‫סליחה, "של ארקן הגנב שלמד איתך בגולטפה."‬
‫אז היינו קרובים, כנראה.‬
‫ארקן הגנב.‬
‫הנהר אמר,‬
‫"אוהבים אותך שם. בבקשה.‬
‫"רק נגיד שלום, ונמשיך."‬
‫אמרתי, "בסדר, אבל זריז".‬
‫ותאמינו לי, הכול נכון.‬
‫ישבתי מקדימה, בצד של הנוסע.‬
‫הנהג היה כאן, והתחנה הייתה שם.‬
‫הוא לחץ חזק על הבלמים‬ ‫וצעק דרך החלון הפתוח,‬
‫"אופטי!‬
‫"אופטי, אתה רואה מי יושב איתי במונית?‬
‫"זה אחינו ג'ם! הוא יזיין את אמא שלך!"‬
‫למה? מה עשיתי?‬
‫מה עשיתי?‬
‫עצרתי מונית במג'ידיקוי,‬
‫והגעתי לאחד מהאזורים הכי קשים…‬
‫איך שהוא סיפר את זה, זה מה שעשיתי.‬
‫עצרתי מונית ואמרתי, "קח אותי לצ'ליקטפה,‬ ‫אני אזיין את אמא שלהם!"‬
‫אחי, מה עשיתי? התכוונתי לנסוע הביתה.‬
‫הוא פשוט צעק את זה לתחנה.‬
‫הם היו ענקיים וחזקים.‬
‫והבחור שהוא קרא לו "אופטי"…‬
‫אף אחד לא התייחס אליי לא יפה.‬
‫אופטי ניגש לחלון ככה…‬
‫"מר ג'ם, איפה מצאת את הבן זונה הזה?‬
‫"אמא שלו עובדת בבית זונות."‬
‫אני נראיתי ככה…‬
‫חזרתי להיות ילד בן 12‬
‫שצופה במשחק בווימבלדון.‬
‫זה היה ממש דו-קרב.‬
‫אני נשבע לכם. ולא הייתי צעיר,‬ ‫הייתי בשנות הארבעים שלי.‬
‫הם העליבו אחד את השני במשך שלוש דקות.‬
‫שלוש דקות שלמות. שלוש!‬
‫פשוט קפאתי.‬
‫ואיכשהו, הם פשוט השלימו.‬
‫הוא לקח אותי לבית שלי בלבנט.‬
‫והוא ביקש סליחה.‬
‫הייתי לבד בבית, והתחלתי להרגיש בחילה.‬
‫הרגשתי שאני צריך להתרחץ.‬
‫הם השתמשו בי, אתם מבינים?‬
‫לא ייאמן! באמת.‬
‫אני עדיין זוכר את הטיסה ההיא.‬ ‫כל המהומה, וצעקות "פורטוגל!"‬
‫היה לי קשה מאוד.‬
‫נתחנו בפורטוגל,‬ ‫ואני לא ממש מדבר פורטוגזית.‬
‫השוטרים שם ראו‬ ‫שהיו כמה אנשים שנפתחה להם הגבה.‬
‫מי הרביץ למי?‬
‫אפילו עוד לא הלכנו למשחק.‬
‫זה היה יותר מאוחר או למחרת.‬
‫השוטר בגבול אמר,‬ ‫"מה קורה פה? למה אתם עושים בלגן?"‬
‫"אל תדבר אלינו ככה!"‬
‫ברגע שנחתנו קניתי כרטיס וטסתי בחזרה.‬
‫אתם צוחקים, אבל רוב הגברים פה‬
‫בעצם חושבים,‬ ‫"לא הייתי לוקח אותו איתי למשחק".‬
‫ככה אתה מרגישים. אני מבין.‬
‫אבל זה כבר לא עניין של כדורגל וזהו.‬
‫זה…‬
‫זה שורש כל רע.‬
‫אני שונא שכרות.‬
‫זה עולה לי על העצבים.‬
‫לא משנה לי מי משתכר,‬
‫זה דוחה בעיניי.‬
‫יש לך משקה אהוב, אחי?‬ ‫-ויסקי.‬
‫חובב ויסקי.‬
‫והגברת?‬ ‫-היא אוהבת להצטרף אליי.‬
‫את כועסת עליי, אחותי? למה את לא מדברת?‬
‫היא עשתה ככה…‬
‫זה אולי עובד עליו, אבל לא עליי.‬
‫הגישה הזאת של "מותק!" תעבוד רק עליו.‬
‫לא עליי.‬
‫אתם שותים, חבר'ה?‬
‫אל תשתו. לא.‬
‫דיברתי עכשיו בטלפון.‬
‫בכל מקרה, האלכוהול בטורקיה יקר מדי.‬
‫נכון, חבר'ה?‬
‫אנשים מזקקים משקאות חריפים בבית. זה מגוחך.‬
‫וקשה לעשות את זה. ויש גם טוויסט.‬
‫מסתירים מאיתנו את סוג האלכוהול‬ ‫שצריך כדי לזקק משקאות.‬
‫בשנים האחרונות היו המון שערוריות.‬
‫זיקוק אלכוהול בבית‬
‫הוא חלק מהתרבות שלנו, כן.‬
‫אבל בימינו‬ ‫אנשים עושים את זה כדי לחסוך כסף.‬
‫אני לא חושב שזה לגמרי בסדר.‬
‫זאת אחת מהבעיות הכי ברורות‬ ‫שאני רואה בממשלה הזאת.‬
‫כל השאר בסדר.‬
‫אני לא מבין אנשים שמכינים ראקי בבית.‬
‫במיוחד כשהם עושים את זה‬ ‫ביום אחד לפי סרטונים ביוטיוב.‬
‫"מהמט, תנסה את זה."‬
‫"ג'נגיז, אני פה", "אהה…"‬
‫אתם מבינים?‬
‫זה לא בסדר.‬
‫אתה שותה ויסקי.‬
‫כל עוד אתה לא משתכר ולא אומלל מדי,‬
‫אתה יכול לשתות כמה שבא לך.‬
‫אני ממש שונא שכרות.‬
‫אנשים חושבים ששכרות מגיעה עם חוכמה,‬
‫שכשהם שיכורים הם הופכים לנייזן טבפיק.‬
‫הם מדברים כמו גדולים.‬
‫"…וזין על סבתא שלך!"‬
‫אם אתה נייזן הגדול,‬ ‫אתה עדיין נייזן הגדול גם כשאתה שיכור.‬
‫אם אתה חתיכת חרא,‬ ‫אתה הופך לחתיכת חרא שיכורה.‬
‫אנשים שיכורים הם צפויים.‬
‫אנשים שיכורים הם בוטים שלא לצורך.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫"אני אגיד לך משהו. אתה חתיכת מניאק!"‬
‫מה אתה מתכנן שיצא לך מזה?‬
‫בכל מקרה הם משנים את דעתם אחרי חמש דקות.‬
‫"סליחה, אני המניאק."‬
‫אתם מבינים?‬
‫אם אנחנו הולכים ללכת במעגלים,‬
‫אני לא רוצה לשתות איתך.‬
‫שמעתי סיפור נהדר מאיש מבוגר אחד.‬
‫הייתי אז בן 19 בסך הכול.‬
‫אז זה קרה לפני 33 שנים.‬
‫אולי כבר שמעתם את הבדיחה הזאת,‬ ‫אבל זה בעצם סיפור אמיתי.‬
‫אני אוהב את זה שאפשר‬ ‫לספר דברים שקרו לנו באמת בתור בדיחה.‬
‫הם היו במכונית, ואהמט אמר,‬
‫"סינאן, אם אתה שיכור מדי, אני יכול לנהוג."‬
‫סינאן ענה לו, "אהמט, אתה כבר נוהג".‬
‫וזאת…‬
‫זאת אחת מהאהובות עליי.‬
‫היא ממש מעולה.‬
‫אף בדיחה לא הצליחה להתעלות עליה.‬
‫והיא נשארה בגדר תעלומה.‬
‫אנחנו עדיין לא יודעים מי נהג באותו לילה.‬
‫מדהים, לא?‬
‫שכרות זה נורא.‬
‫אבל אני אוהב משקאות שהם פולקלור.‬
‫היית פעם בסקוטלנד?‬
‫הבנתי. אני ממליץ לך. קח את האישה וסעו.‬
‫טיול נחמד ותרבותי.‬
‫הייתי בסקוטלנד במקומות בני אלף.‬
‫לפני כמה ימים ראיתי משהו מדהים.‬
‫אתם מכירים את בולנט שקרק?‬
‫בחיי, אנשים השתגעו לגמרי.‬
‫בכל המתח הזה, בולנט הצליח לתכנן‬
‫חופשה של יומיים בחג.‬
‫הוא עלה על מעבורת ללסבוס,‬
‫וצלמי פפראצי שמו לב אליו בנמל באייווליק.‬
‫"אתה שט ללסבוס, מר בולנט?", והוא חייך.‬
‫מישהו כתב בטוקבק, "צאצא של יוונים!"‬
‫הוא בסך הכול נסע לשתות ראקי בלסבוס.‬
‫המשוגעים הגיבו‬ ‫כאילו שהוא הצטרף למחתרת הקפריסאית.‬
‫המתח בין טורקיה ליוון מוציא אותי מדעתי.‬
‫פעם שרנו ונהנו…‬
‫מאיפה הגיעו פתאום מטוסי קרב?‬
‫"תבטל את הצזיקי, בבקשה."‬
‫אתם מוכנים להחליט‬ ‫אם אנחנו שכנים או אויבים?‬
‫נאלצנו לצאת מהמון אירועים לפני הזמן.‬
‫בסדר, אני הולך.‬
‫הסתכלנו בלחץ על המטוסים‬ ‫בזמן שניסינו ליהנות מהראקי.‬
‫בכל אופן, טסנו לסקוטלנד.‬ ‫לבשתי חצאית והכול.‬
‫והם שוב מצאו משהו שלא בסדר בזה.‬
‫בכתבה בעיתון היה כתוב, "הם לבשו חצאיות!"‬
‫נו?‬
‫הם מנסים לרדת עליך בגלל משהו שאתה עושה,‬
‫ולא מבינים שלרמיזות שלהם‬
‫אין שום משמעות בעיניך.‬
‫זה ממש מוזר.‬
‫"לבשתם שם חצאיות?", "כן".‬
‫למה שזה יפריע לי?‬
‫מה הבעיה בללבוש חצאיות?‬
‫במיוחד בסקוטלנד!‬
‫68 אחוז מהקהל פה לובש חצאיות ושמלות.‬
‫יש בזה משהו משפיל?‬
‫אני לא מבין את הדעות המוזרות האלה.‬
‫לבשנו את החצאיות האלה, כן?‬
‫והלכנו לראות מקומות. אוראז היה איתנו.‬
‫"הם לבשו חצאיות בסקוטלנד!"‬
‫זה אפילו לא נחשב שם כדבר נשי.‬
‫הגברים בסקוטלנד לא נשים.‬
‫לדעתי, חצאית סקוטית‬ ‫יותר אגרסיבית ממכנסיים.‬
‫לא לובשים מתחתיה שום דבר, ויש לה שסע.‬
‫אל תיתנו למשבצות לבלבל אתכם.‬ ‫היא יותר מאיימת מבחינת הגבריות.‬
‫אם תמצאו את עצמכם‬ ‫בדו-קרב גבריות מול גבר סקוטי,‬
‫עוד לפני שתספיקו לפתוח את החגורה,‬ ‫תראו את מורגן ממש מולכם.‬
‫"מה קורה פה?", "כלום. תמשיך הלאה".‬
‫יש בתרבות שלנו פתגם חמוד על שתייה.‬
‫הוא קצת מעוור אותנו מבחינה תרבותית.‬
‫אתם מכירים אותו? מכירים את הקלישאות האלה?‬
‫גם הפתגם הזה הוא קלישאה.‬
‫ככה, "מה שלא הורג אותי מחזק אותי".‬
‫מחזק בתחת שלי.‬
‫מה זה אומר בכלל?‬
‫זה סתם משפט ספרותי.‬
‫איך זה יכול לחזק אותך?‬
‫אני זורק עליך חנית…‬
‫"היא לא הרגה אותי! היא חיזקה אותי!"‬
‫מה שלא הורג אותך הופך אותך לנכה.‬
‫החיים לא עובדים ככה.‬ ‫אל תיתנו למילים יפות לבלבל אתכם.‬
‫"מה שלא הורג אותך מחזק אותך."‬
‫כולנו ממש מוזרים כשמדובר בקלישאות.‬
‫כולנו נוטים ליפול בפח של הקלישאות.‬
‫אפילו כשאנשים אומרים לך‬ ‫להיות חסר דאגות, הם רוצים שתתאמץ.‬
‫יש אמרה בטורקיה,‬
‫"אל תדאג בגללו, אחי. שים עליו זין."‬ ‫מכירים? את זה?‬
‫אפילו זה דורש מאמץ!‬
‫הם רוצים שתעשו מטלות כדי להפסיק לדאוג.‬
‫מה זאת אומרת לשים עליו זין?‬ ‫רק ההכנות לוקחות חצי שעה.‬
‫העובדה שרק חלק מהאנשים צחקו‬
‫מראה לנו שזה עדיין טאבו.‬
‫בסדר, בסדר.‬
‫את יכולה ללכת, דודה. המצב הולך ומתדרדר.‬
‫כל כך הרבה מאמץ כדי להיות חסר דאגות.‬
‫יש גם אמרה נחמדה על שתייה.‬
‫"להשתכר ולזהור", נכון?‬
‫אנחנו נופלים בפח הזה.‬
‫"להשתכר ולזהור!"‬
‫מה אחוזי ההצלחה של זה? אחוז אחד.‬
‫כמה אנשים באמת זוהרים כשהם שותים?‬
‫וכשמדובר על משיכה גופנית…‬
‫הנושא הזה ממש לא מעניין אותי.‬
‫עליי אומרים, "תראו את המכוער הזה,‬ ‫מסתובב עם היפהפייה הזאת!‬
‫"לך לעזאזל!"‬
‫למה שאני אהיה יפה כמו בת הזוג שלי?‬ ‫אני נראה כמו אישה?‬
‫אני צריך להיות יפה כמוה?‬
‫אני צריך שפתיים גדולות כמו שלה?‬
‫ציצים עומדים, רגליים ארוכות וכל זה?‬
‫מאיפה הגיעו השטויות האלה?‬
‫איזה דבר מוזר להגיד!‬
‫"היא כל כך יפה, והוא בן זונה מכוער."‬
‫אז? "היא יותר יפה", "נכון. אז מה?"‬
‫אני אמור להמשיך את השיחה?‬
‫"גם הוא משהו מיוחד."‬
‫"הוא נראה עוד יותר טוב ממנה."‬
‫ככה זה אמור להיות?‬
‫פעם אחת אכלתי בחוץ לבד.‬
‫אף אחד לא מופתע, כמובן.‬
‫ואז ניגש אליי מנתח פלסטי מפורסם.‬
‫אתם מכירים את הקלישאה‬
‫של מלך מועדוני הלילה‬ ‫שנותן לך כרטיס ביקור כדי להציע לך עבודה?‬
‫הוא ניגש אליי בזמן שאכלתי ולחש לי משהו.‬
‫"האוזניים."‬
‫הוא המליץ לי לפגוש אותו‬ ‫כדי שהוא יסדר לי את האוזניים.‬
‫המנתח הפלסטי נתן לי כרטיס ביקור.‬
‫הוא חשב שאני, בגילי,‬ ‫צריך לסדר את האוזניים.‬
‫איזה אפס.‬
‫בכל אופן, שלחתי אותו לדרכו.‬
‫ואז, בערך שלוש שנים אחר כך,‬
‫ראיתי כתבה בכותרת‬ ‫"סלבריטאים שעברו ניתוח פלסטי".‬
‫והופעתי בה.‬
‫היה כתוב שסידרתי את האוזניים.‬
‫כמה סידרתי אותן?‬
‫כשהייתי ילד האוזניים שלי בלטו יותר.‬
‫עכשיו, כשאני בן יותר מחמישים,‬
‫הראש שלי קצת יותר גדול,‬ ‫אז אולי הן בולטות קצת פחות.‬
‫מה עוד זה יכול להיות?‬
‫הלכתי לסדר את האוזניים אבל עצרתי באמצע?‬
‫כי נגמר לי הכסף או משהו כזה?‬
‫הם מצמידים לי אותן בחזרה,‬ ‫ואני צועק, "מספיק!‬
‫"אני צריך את הכסף‬ ‫בשביל שכר הלימוד של הבן שלי!"‬
‫יכול להיות שמה שאגיד עכשיו לא רלוונטי לכם.‬
‫אבל לילה אחד, מיד שאמרתי,‬
‫"ניתוחים פלסטיים נהיו‬ ‫מאוד פופולריים בעשר השנים האחרונות",‬
‫הסתכלתי על הקהל,‬
‫והבנתי שאלה האנשים שאני לועג להם.‬
‫מישהו צעק,‬
‫"ג'ם, ספר לנו עוד על הגורילות!‬
‫"תעשה עוד חיקוי יפה של גורילה."‬
‫הוא רצה לשנות את הנושא.‬
‫אני מבין שבעיקר הנשים עוברות ניתוחים.‬
‫אבל גם הגברים לא חפים מפשע.‬
‫יש גברים שנראים כמו בובה של פיתום.‬
‫וכמנגנון הגנה, הם אומרים,‬
‫"לא עשיתי ניתוח בפנים."‬
‫זה מה שהם אומרים. "עשית משהו עם הפנים?"‬
‫"זאת אומרת…"‬
‫"כמה נגיעות קטנות."‬
‫אפשר לתקן פגוש אחורי של פורד טאורוס‬ ‫עם כמה נגיעות קטנות.‬
‫עם מה הם נגעו בעצמם?‬
‫עם פטיש חמישה ק"ג?‬
‫בימינו יש אנשים‬ ‫שכל הזמן עוברים ניתוחים פלסטיים.‬
‫כשהייתי צעיר,‬
‫בשנות השמונים, ברזיל הייתה‬ ‫יעד פופולרי לניתוחים פלסטיים.‬
‫ברזיל הייתה מאוד פופולרית,‬
‫בין השאר בגלל הניתוחים המפוקפקים‬ ‫שלא היה אפשר לעשות בארה"ב.‬
‫יש אנשים שיש להם בקשות מוזרות.‬
‫זה אמור להיות משהו כמו, "דרכתי על מוקש.‬
‫"תעזרו לי להשתלב מחדש בחברה‬ ‫באמצעות ניתוח שיקומי."‬
‫אבל אלה דברים שונים.‬
‫לפעמים אומרים שאני עושה ביוש גוף.‬
‫"תתבייש! הניתוחים הקטנים האלה‬ ‫עוזרים לאנשים להגביר את הביטחון העצמי!‬
‫"למה ללעוג להם?"‬
‫אני לא לועג לאנשים האלה.‬
‫אני לועג למטורפים.‬
‫אני מבין אנשים שעושים את זה כדי להשתלב,‬
‫כדי להיות מאושרים אחרי נגיעה קטנה.‬
‫אבל יש אנשים שמדפדפים בקטלוג ואומרים,‬
‫"אתה רואה את התחת של הקוף?‬
‫"שים אותו על השפתיים שלי."‬
‫אנחנו אמורים לא לצחוק על זה?‬
‫אסור לנו ללעוג לאנשים‬ ‫שמשנים את המראה שלהם בלי מחשבה?‬
‫במיוחד כשאנחנו מסתפקים בכיעור הזה?‬
‫אתם מכירים את הפתגם העתיק…‬
‫איך הוא הולך?‬
‫"אנחנו בוחרים בחירה…"‬
‫איך הולך הפתגם הזה?‬
‫"זה מעליב את אלוהים."‬
‫הזקנים שלנו יכולים להעיד.‬ ‫אם מישהו לא אהב את איך שהוא נראה…‬
‫"אני לא אוהבת את האף שלי!"‬
‫"אל תדברי ככה, את תעליבי את אלוהים."‬
‫אבל עכשיו?‬
‫לאף אחד לא אכפת מכל העניין של העלבת האל.‬
‫היום זה ככה: "תעשה לי הרמה צרפתית".‬
‫"מה עם אלוהים?", "הוא לא ייעלב".‬
‫"גם ככה אני משתמש בצ'קלקה‬ ‫כדי לנסוע בנתיב המהיר.‬
‫"אם זה לא מעליב אותו,‬ ‫שום דבר לא יעליב אותו."‬
‫כולם עושים ניתוחים.‬
‫ויש אנשים שמתבאסים כשלא מזהים אותם.‬
‫חברה עשתה לי את זה.‬ ‫"איך אתה לא מזהה אותי?"‬
‫"נו, באמת…"‬
‫אפילו אמא שלך לא תזהה אותך.‬
‫אפילו המוות לא יזהה אותך.‬
‫את תחיי לנצח.‬
‫הוא ייכנס עם החרמש שלו, "גברת איינור?"‬
‫"גברת איינור, זמנך הגיע. יום טוב, גברת.‬
‫"גברת איינור?", "אני איינור".‬
‫"אין מצב! את רצינית?"‬
‫"מה עשית לעצמך, גברת?"‬
‫"הרמת פנים. צרפתית. שפתיים.‬
‫"שתלים בחזה.‬
‫"והשפתיים? גם אלה שלמטה?‬
‫"אני אכתוב ארבע שפתיים.‬
‫"בסדר.‬
‫"כמה נגיעות? בסדר."‬
‫בדרך כלל הנגיעות האלה‬ ‫הן בשביל למצוא שותף לפשע.‬
‫גבירותיי, אם חברה‬
‫מתחילה לתת לכן המלצות בקשר לקמטים,‬
‫תבינו לאן זה הולך.‬
‫"פשוט תסדרי את זה, אהובה."‬
‫"למה?", "אני סידרתי את שלי".‬
‫"איך זה קשור אליי?", "פשוט תסדרי את זה".‬
‫היא יצאה למסע,‬
‫והיא ממש לא רוצה להיות לבד.‬
‫היא רוצה שתהיה לה חברה ביום הדין.‬
‫מישהו אומר לה, "מה? את תעליבי את אלוהים".‬
‫"אבל אנחנו חבורה גדולה."‬
‫בשביל זה.‬
‫"עשית המון ניתוחים, גברת איינור.‬ ‫אלוהים באמת ייעלב.‬
‫"כן. זה, זה… שאיבת שומן.‬ ‫תלכי בבקשה, כדי שאוכל לבדוק את התחת שלך".‬
‫"וואו!"‬
‫"מה שהוא הכי פחות אוהב."‬
‫"זה הכי מעליב אותו."‬
‫אני שואל, בתור חבר…‬
‫תסלחו לנו, חברות.‬
‫זאת שאלה כנה. תחשבו טוב.‬
‫למה נשים עושות ניתוח בתחת?‬
‫אני שואל בתור חבר.‬
‫אני בן 52.‬
‫ראיתי את התחת שלי‬ ‫אולי פעם בחיים. אפילו לא פעמיים.‬
‫אם תשימו מולי עשרה תחתים בשורה‬
‫ותגידו לי לבחור את שלי,‬
‫אני נשבע שלא אוכל.‬
‫אני אגיד, "אולי זה".‬
‫התחת שלנו הוא באמת חלק מהזהות שלנו?‬
‫הפנים…‬
‫זה עניין של ביטחון, נכון?‬
‫הפנים הם החלק הכי ייחודי בגוף‬
‫ואפילו החלק היחיד שאפשר לזהות.‬
‫מזהים אותנו לפי הפנים שלנו.‬
‫בתעודות הזהות שלנו אנחנו מזוהים לפי הפנים.‬
‫מזהים אותנו לפי הפנים מסיבות של אבטחה.‬
‫בגלל זה, לעשות ניתוח בפנים…‬
‫זה שייך, כנראה, לקטגוריה שתיארנו עכשיו.‬
‫אתם יודעים, אפשר להבין‬ ‫את הרצון שהפנים שלך ייראו יותר טוב.‬
‫אבל למה לעשות ניתוח בתחת?‬
‫בשביל מה?‬
‫מה את צריכה שהתחת שלך יעשה?‬
‫תקשיבו…‬
‫אני יושב כרגע. התחת שלי ממלא תפקיד.‬
‫אם לא נוח לי, הדבר הראשון שאני חושב עליו‬
‫הוא לשים פה עוד כרית.‬
‫למה להתקין את הכרית על התחת‬ ‫במקום לשים אותה על הכיסא?‬
‫זה לא הגיוני מבחינה לוגיסטית.‬
‫והן עוד אומרות,‬
‫"בלי ביקורת.‬
‫"תראו כמה ביטחון עצמי יש לה אחרי הניתוח."‬
‫אם את צריכה ניתוח בישבן‬ ‫כדי לשפר את הביטחון העצמי,‬
‫אז הביטחון העצמי שלך גם ככה על הקרשים.‬
‫כאילו, באמת.‬
‫חברים, במשך מאתיים שנה אנשים אומרים,‬
‫"נשים הן לא רק הגוף שלהן.‬
‫"להיות אישה זה זהות, זה אישיות.‬
‫"תאגידי התקשורת מתייחסים לנשים כאל סחורה.‬
‫"המדיה הפכה את הנשים‬ ‫לחפצים מיניים מטעמי שיווק."‬
‫בלי הפסקה, מאתיים שנה!‬
‫הקשבנו לכל זה‬ ‫כל הילדות, הנעורים והבגרות שלנו.‬
‫"כן, נכון, נשים מוצגות כחפץ…"‬
‫ואז מה קרה?‬
‫כולן מעלות את התחת שלהן לטיקטוק.‬
‫הן מצלמות את התחת שלהן כדי להראות לכולם.‬
‫תאגידי המדיה והתקשורת‬ ‫אומרים לך לעשות את זה?‬
‫הם נכנסים לחדרים של כולן‬
‫ולוחשים, "תצלמי את התחת שלך"?‬
‫"אבל אני מנגנת בגיטרה",‬ ‫"שכחי מזה, תצלמי את התחת".‬
‫מה שאני לוקח מכל זה‬
‫זה שאנשים מתמקדים בחלקים מסוימים של הגוף,‬
‫כי הם מזדהים עם החלקים האלה.‬
‫אז הקטע של הגל הרביעי של הפמיניזם‬
‫הוא בעצם "התחת שלי, הבחירה שלי".‬
‫זה מדעי, גבר.‬
‫אני מספר בדיחה רבת רבדים.‬
‫אל תשתוללו יותר מדי, איכרים.‬
‫לעניים אסור אפילו ליהנות.‬
‫אני צוחק. תצחקו כמה שבא לכם.‬
‫יום אחד, הייתי באיזה מפגש ו…‬ ‫אני אף פעם לא מתחיל עם נשים. אף פעם.‬
‫מה זה הצחוק הזה?‬
‫אני נשבע. אני לא מתחיל עם נשים.‬
‫מי שמכיר אותי אישית יכול לאשר את זה.‬
‫באמת, אחותי. אף פעם.‬
‫תגידי לי, מה צריך לעשות‬ ‫כדי להתחיל עם נשים?‬
‫צריך להשקיע מאמץ.‬
‫קצת מניפולציות, כאלה דברים.‬
‫בעיקרון, זאת עבודה.‬
‫אין לי זמן לזה.‬
‫יש לי הופעה למחרת.‬
‫אם מישהו ראה אותי‬ ‫אי פעם מתחיל עם אישה באירוע, שיגיד.‬
‫הכול גם מוקלט.‬
‫תארו לכם אותי אומר, "היי, מה קורה?‬
‫"כן, G.O.R.A., A.R.O.G.‬
‫"בואי נמשיך לצחוק אצלי בבית."‬
‫אין סיכוי שאעשה דבר כזה. לדעתי זה טיפשי.‬
‫תמיד חשבתי שזה טיפשי, אפילו כנער.‬
‫עמדתי שם עם משקה, ליד מישהי.‬
‫היא נראתה כמו טיפוס עצמאי.‬
‫לא הכרתי אותה בכלל.‬ ‫פשוט עמדנו אחד ליד השני.‬
‫היא אמרה,‬
‫"אהבת?"‬
‫"אהבת?", היא שאלה.‬
‫שאלה מאוד כללית, אתם מבינים?‬
‫אמרתי, "סליחה? מה זאת אומרת?"‬
‫היא החליפה את הנושא ואמרה, "המכנסיים שלי".‬
‫"מה דעתך על המכנסיים שלי?"‬
‫הם היו דווקא די מיוחדים.‬
‫גזרה גבוהה, צמודים באזור המותניים,‬
‫עם עיצוב טאי-דאי או משהו.‬
‫אמרתי, "הם נחמדים. די מקוריים".‬
‫היא אמרה, "אלה מכנסי הציד שלי.‬
‫"אני לובשת אותם כשאני יוצאת לצוד."‬
‫אמרתי, "טוב, זאת לא העונה שלי.‬
‫"לא, באמת.‬
‫"היית צריכה לצוד אותי בספטמבר,‬ ‫בעונת ציד החרטומנים."‬
‫מתברר שהיא באמת הייתה נועזת, כי היא אמרה,‬
‫"תפסיק עם הבדיחות. תגיד את האמת.‬ ‫לא אהבת את התחת שלי?"‬
‫עצוב, לא?‬
‫אם הייתי אומר משהו אפילו קצת דומה לזה,‬
‫המשטרה הייתה מגיעה תוך רגע.‬
‫היו מדברים עליי בתוכנית אירוח של נשים.‬
‫"הוא שופט נשים לפי התחת שלהן."‬
‫"והוא גם חבר של אוזאן גובן!"‬
‫לא היינו מפסיקים לשמוע על זה.‬
‫כן.‬
‫"הוא לא השתתף‬ ‫במחאה בפארק גזי למרות שאמרו לו."‬
‫אין לזה סוף, אתם מבינים?‬
‫במובן הזה אין שוויון.‬
‫היא יכולה להיות נועזת‬ ‫כמה שבא לה, כי היא אישה.‬
‫"לא אהבת את התחת שלי?"‬
‫ובגלל שהייתה לי תחושת מחויבות,‬
‫אמרתי, "התחת שלך נחמד מאוד, חברה.‬
‫"אבל יש לו חיסרון אחד.‬
‫"הוא שייך לך.‬
‫"זה החיסרון שלו.‬
‫"חבל מאוד,‬
‫"כי לכל מקום שהוא הולך, את הולכת איתו.‬
‫"זה המלכוד עם התחת הזה.‬
‫"אבל אם אני יכול לקבל אותו בלי כל החבילה,‬
‫"אני אשטוף אותו ואחזיר אותו מחר."‬
‫היא ביקשה את זה.‬
‫אם את שמה את התחת שלך במרכז,‬ ‫תתכונני לשמוע גם דברים כאלה.‬
‫נכון?‬
‫כל כך הרבה ניתוחים זה כבר מיושן.‬
‫גם הגברים משתגעים.‬
‫ראיתי בחדשות שיש אופנה חדשה.‬
‫סליחה אם עשיתם את זה,‬ ‫אבל אני חייב לצחוק על זה.‬
‫מילוי חתנים.‬
‫האיכרים מכירים את זה, ראיתם?‬
‫זה מגוחך.‬
‫מזריקים סוג כלשהו של נוזל או…‬
‫נדמה לי שזה על בסיס סיליקון.‬
‫מזריקים אותו לפין שלך. אלוהים!‬
‫דיברו על זה כל כך הרבה לאורך השנים.‬
‫מה אתם רוצים, לעזאזל? מה?‬
‫תעשו אותו באורך שישה מטר, קדימה.‬
‫מה המטרה?‬
‫להשתמש בו כצעיף בחורף?‬
‫לפעמים אנשים הם פרימיטיביים.‬
‫זה מזכיר לי את האצטקים או את בני המאיה.‬
‫או את השבטים האפריקאים שעדיין קיימים.‬
‫אתם יודעים, אלה עם הצלחות בשפתיים וכל זה.‬
‫או נשים בבורמה שעונדות טבעות סביב הצוואר.‬
‫או אפריקאים שמסתובבים עם דלעת על הפין.‬
‫אני לא רואה שום הבדל, באמת.‬
‫שינויי גוף הם לא דבר חדש.‬
‫אם כבר, זה מיושן.‬
‫אחרי כמה מתיחות פנים,‬ ‫הם אומרים, "תודה, דוקטור, זה נראה נהדר.‬
‫"כבר אפשר לתופף עליי ברמדאן."‬
‫העור שלהם מתוח כמו תוף.‬
‫והם חושבים שזה נראה טוב.‬
‫זה ממש מבלבל.‬
‫אף אחד לא מדבר יותר על האישיות של אנשים.‬
‫איזה ניגוד מוחלט למסורת הספרותית.‬
‫כל הכבוד, כבר אין לי מילים.‬
‫שיעול לא יעזור לך לקבל רחמים.‬
‫תגידי לי, איזה ניתוחים עשית?‬
‫אתם יודעים מה זה‬
‫שינוי גוף ברמת מתחילים?‬
‫מילוי שפתיים!‬
‫מילוי שפתיים וכאלה.‬
‫לא, אפילו לא זה.‬
‫קעקועים.‬
‫לי אין אף קעקוע.‬
‫אבל יש אנשים…‬
‫אישה מהקהל אמרה לי פעם,‬
‫"יש לי קעקוע במקום שאף אחד לא יכול לראות."‬
‫מה זה אמור להביע? כולנו הבנו מיד.‬
‫כשאת מפשקת את הרגליים‬ ‫כתוב שם "קבלת סחורה".‬
‫היא רוצה לשמור את זה בסוד,‬ ‫אבל מיד מספרת לכולם.‬
‫אני אמרתי את זה, ג'ם.‬
‫זה מוכיח שאני אומר את האמת.‬
‫ניהלנו את השיחה הזאת, נכון?‬
‫ישבת בשורה השלישית.‬
‫אתם רואים? אני סטנדאפיסט אמיתי.‬
‫את יכולה להוכיח שהקעקוע אמיתי?‬
‫את יכולה לגלות לנו איפה הוא באמת?‬
‫את יכולה להראות אותו למצלמות.‬
‫מה כתוב בקעקוע שלך?‬
‫הוא על האגן שלי.‬
‫על האגן, הא?‬
‫הייתי קרוב.‬
‫על אחת מהלחיים?‬
‫מה כתוב בו?‬ ‫-שום דבר.‬
‫מה?‬ ‫-זאת רק צורה.‬
‫"צורה"?‬
‫חץ?‬
‫זאת אומרת…‬
‫לא רק שאני תמיד אומר את האמת,‬ ‫נראה שגם חזיתי את האמת.‬
‫תיהני עם הקעקוע.‬
‫לי אין קעקוע. זה לא מומלץ לשחקנים.‬
‫אבל הרבה חברים שחקנים שלי עשו קעקועים,‬
‫כי היום קל להסתיר אותם בעזרת איפור.‬
‫כשהייתי צעיר,‬
‫הקעקועים הכי נפוצים, לא כולל ספרות,‬
‫היו ביטויים מפורסמים בלטינית.‬
‫אתם מכירים?‬
‫כמו "קארפה דיאם",‬
‫או "טוטו פאסה". זה אומר "הכול חולף".‬
‫זאת הייתה האופנה.‬
‫גם ברקודים היו פופולריים פעם.‬
‫קעקוע מסתורי בסגנון מדע בדיוני.‬
‫"גטקה", ברקוד על העורף.‬
‫"מה קורה?", "הכול בסדר, אחי".‬
‫אבל אם סורקים אותו בחנות,‬
‫מתברר שזה סתם ברקוד של אבקת כביסה.‬
‫או של קרם של ניוואה.‬
‫נכון?‬
‫או של אבקת אפייה.‬
‫בטעם וניל.‬
‫יש למישהו קעקוע?‬
‫למי יש קעקוע יוצא דופן?‬
‫לך? איזה?‬ ‫-קעקוע של איקס.‬
‫לי יש את האל רה.‬
‫רה?‬ ‫-כן.‬
‫אז הגוף שלך הוא מקום פולחן. אלוהים!‬
‫איפה רה? העין של רה?‬ ‫-כן.‬
‫העין של רה. בסדר. הבנתי.‬
‫שאלוהים יעזור לנו!‬
‫לדעתי… אל תיקחו את זה אישית.‬
‫תארו לעצמכם שאתם עושים את זה‬ ‫עם מישהי, מתפשטים וכל זה…‬
‫אתם הופכים אותה, ורואים את רה!‬
‫זה מעצבן, אתם מבינים?‬
‫זה שונה לגמרי מלעשות אהבה עם אישה רגילה.‬
‫קעקוע של רה על הגב!‬
‫זה מפחיד, אתם מבינים?‬
‫אתם רואים איזה ביטוי לטיני‬ ‫באותיות גדולות, משהו דתי…‬
‫תעשו משהו פשוט, כמו זה.‬
‫לחבר שלי יש קעקוע מצחיק.‬
‫כתוב בו "לעולם לא אשכ".‬
‫חסרה האות ח'.‬
‫זאת אומרת…‬
‫איך…?‬
‫איך אתה שוכח‬
‫את המהות של מה‬ ‫שאתה מנסה להגיד תוך כדי כתיבה?‬
‫"לעולם לא אשכ…"‬
‫מה זה אומר בכלל?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫יש אנשים שמקעקעים את השמות של הילדים שלהם.‬
‫"אילקנור! איינור!"‬
‫כדי לא לשכוח.‬
‫יש לי חבר שאנחנו קוראים לו "זקן".‬
‫כשזקן מתאהב,‬
‫הוא מיד מקעקע את השם שלה בכל מקום.‬
‫"שוקראן". הוא מקעקע את זה בכל מקום.‬
‫"אני אתחתן עם שוקראן."‬
‫טוב, אל תקעקע את השם שלה על המצח.‬
‫ברגע שהוא התגרש,‬ ‫כל השוקראנים הפכו לסמלים של באטמן.‬
‫הוא התחתן בפעם השנייה.‬
‫הוא כתב "מליס" על כל הגוף.‬
‫"מליס ואני רציניים."‬
‫גם המליסים הפכו לסמלים של באטמן.‬
‫עכשיו הוא יכול לצאת רק עם באטמן.‬
‫אין לו יותר מקום לקעקועים.‬
‫"אף אחת לא מוצאת חן בעיניי", הוא אומר.‬ ‫כן, כי נגמר לך המקום!‬
‫יש הרבה פשלות בקעקועים.‬
‫יש ציטוט מפורסם של טופאק.‬
‫או שזה שיר, בעצם?‬
‫"רק אלוהים יכול לשפוט אותי."‬
‫מכירים? זה מוכר מאוד.‬
‫"רק אלוהים יכול לשפוט אותי."‬
‫אני לא תיאולוג, אבל לעניות דעתי,‬
‫הציטוט הזה בעייתי מבחינה דתית.‬
‫כי מבחינה פילולוגית…‬
‫אני בסדר עם שאר המילים.‬ ‫"רק אלוהים ישפוט אותי", זה בסדר.‬
‫זאת אומרת, אני אישפט רק על ידי אלוהים.‬
‫זה ציטוט כבד.‬
‫הוא מדגיש את האמונה שלך.‬
‫אבל "יכול" או "מסוגל"…‬
‫זה לא ממש מתאים.‬
‫כי אתה מדבר על האל הכול יכול.‬
‫המילה "יכול" מקטינה את כל העניין.‬
‫אתם לא חושבים? זאת אומרת…‬
‫"רק אלוהים יכול לשפוט אותי.‬ ‫אני מרשה לך, אתה יכול לשפוט אותי."‬
‫זה ילדותי מדי.‬
‫"רק אלוהים ישפוט אותי" זה בסדר.‬
‫אבל "רק אלוהים‬ ‫יכול לשפוט אותי" נשמע לי לא נכון.‬
‫חבר שחקן שלנו הוא מוסלמי אדוק.‬
‫הוא עשה קעקוע כשהוא היה צעיר,‬
‫אבל אני חושב שאחר כך הוא הסיר אותו.‬
‫היה כתוב בו "רק אללה יכול לשפוט אותי".‬
‫הוא עלה רמה.‬
‫זאת אומרת…‬
‫איך תסביר את זה ביום הדין?‬
‫"שלום! אני מת."‬
‫"רק אללה יכול לשפוט אותי."‬
‫"על מה אתה מדבר?"‬
‫"אללה יכול לשפוט אותי."‬
‫"אה, באמת? מה אתה אומר.‬
‫"וואו. חכה פה רגע.‬
‫"גברת איינור, תטבלי את התחת‬ ‫בלבה המותכת ככה. כן."‬
‫"בוא הנה.‬
‫"מה אמרת על זה שרק אללה יכול?"‬
‫"טופאק", "כן, טופאק. הוא פה".‬
‫"הוא משופד על יתד. אז מה?‬
‫"כתבת 'יכול', לא?‬
‫"השתגעת לגמרי? אלוהים בהחלט שופט אותך.‬
‫"מאיפה הרעיונות המוזרים האלה?"‬
‫"הכוונה שלי הייתה טהורה…‬
‫"אתה יכול להגיד לו‬ ‫שהכוונה שלי הייתה טהורה?‬
‫"לא הייתה לי כוונה רעה.‬ ‫אלוהים יכול לשפוט אותי, אתה מבין?‬
‫"התכוונתי להסיר את הקעקוע,‬ ‫אבל לא חייתי מספיק זמן.‬
‫"אתה יכול להגיד לו? זאת תהיה בעיה?"‬
‫"אכלת אותה.‬
‫"הולכים להשמיד אותך."‬
‫"אתה יכול לבקש ממנו?‬ ‫הכוונה שלי הייתה טהורה."‬
‫"חכה פה."‬
‫"אתה יודע…"‬
‫"כן, כמו של טופאק.‬
‫"אתה יודע, 'רק אלוהים יכול לשפוט אותי',‬ ‫אבל עם 'אללה'."‬
‫"כן."‬
‫"אמרתי לו."‬
‫"בסדר. טוב, אדוני."‬
‫"יקירי."‬
‫"רק שנייה. קדימה, מותק."‬
‫"העליתי לאינסטגרם תמונה שלי שותה ראקי."‬
‫"עוף מפה, אני לא יכול‬ ‫להתמודד עם זה עכשיו."‬
‫"יקירי, שאלתי עליך.‬
‫"אללה כבר שפט אותך.‬
‫"קעקוע זה חטא."‬
‫לילה טוב, חברים!‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬