Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫שמי גרהם הורניגולד,‬ ‫שף קונדיטור לשעבר ב"האקאסן",‬
‫וכעת יועץ קונדיטוריה בעל כוכב מישלן.‬
‫ושף קונדיטור בכיר גרהם הורניגולד.‬
‫אתה צריך לדייק.‬ ‫אתה צריך להבין טכניקה.‬
‫ואתה צריך להבין בטעמים.‬
‫אין מעשה אהבה גדול יותר מאשר לבשל למישהו.‬
‫אני רוצה לטפל במרכיבים האלה‬
‫ולתת לך משהו בלתי נשכח, אני מקווה.‬
‫באופן חיובי.‬
‫אבל למה יש עשן בכל מקום, הת'ר?‬
‫מה קרה לפאנדיז'אן שלי?‬
‫פגשתי את הת'ר לראשונה‬ ‫כשהיא באה לריאיון עבודה.‬
‫היא הייתה להוטה מאוד.‬
‫חכמה מאוד. רהוטה מאוד.‬
‫-הת'ר קניוק‬ ‫עקוב -‬
‫ובשנתיים הראשונות,‬ ‫מערכת היחסים הייתה אפלטונית ומקצועית מאוד.‬
‫אבל התקרבנו במשך תקופה מסוימת.‬
‫פשוט היה חיבור.‬
‫אני חושבת שפשוט נהנינו מאוד ביחד,‬ ‫הרבה חוויות טובות.‬
‫טיילנו, אכלנו. היה ניצוץ. היה חיבור.‬
‫היא מאוד רזה ובריאה.‬ ‫אני מאוד בשר אדום, יין, גבינה.‬
‫הת'ר היא אישה מדהימה.‬
‫היא הייתה החתיכה החסרה.‬
‫שנינו היינו באותו הראש‬ ‫בנוגע לכיוון שלנו בחיים.‬
‫- 32 לייקים -‬
‫רצינו להשתקע,‬ ‫להקים משפחה, להקים עסק משלנו.‬
‫העסק שלנו היה ייעוץ בנושא אפייה.‬
‫-גהורניגולד‬ ‫אפייה נעימה! -‬
‫גרהם היה כמו בצל,‬ ‫והיו לו כל כך הרבה שכבות‬
‫שהיית צריך לקלף כדי להגיע לליבה.‬
‫והבנתי די מוקדם שיש שם הרבה טראומה‬
‫שכנראה שהוא לא התמודד איתה.‬
‫היו לי חיים מושלמים.‬
‫כך חשבתי.‬
‫החיים היו טובים עם הת'ר.‬
‫אבל בדיוק כשחשבת שהסתדרת בחיים,‬
‫אתה מבין שאתה לא יכול להתחמק מהעבר שלך.‬
‫אף פעם לא הפסקתי לאהוב אותך.‬
‫למה היא הייתה צריכה להיכנס לחיינו?‬
‫אתה מאמין שהיא מי שהיא טוענת שהיא.‬
‫אבל היא הורסת חיים.‬
‫שום דבר לא ישנה אותי.‬
‫- אימא מתחזה -‬
‫נולדתי בגרמניה בבסיס צבאי בריטי,‬
‫והייתי באומנה מגיל שנתיים במשך שנתיים.‬
‫אני לא יודע למה.‬
‫ואז עברתי לסנט אלבנס עם אימי החורגת ואבי.‬
‫לא הכרתי את אימא שלי.‬
‫אבא שלי מעולם לא דיבר עליה.‬
‫פנטזתי על מי שהיא עשויה להיות,‬ ‫מה היא עשויה להיות.‬
‫אבל זה היה משהו שלא ממש רציתי לחשוב עליו‬
‫כי מן הסתם, זה היה די כואב‬ ‫לא להכיר את אימא שלך.‬
‫אימא שלך לא איתך.‬
‫גרהם לא ידע מי הייתה אימו האמיתית.‬
‫- הת'ר -‬
‫זה כאילו משהו היה חסר בחייו.‬ ‫חתיכה בלתי מוסברת מהפאזל הייתה חסרה.‬
‫ואני חושבת שהוא השתוקק להרגיש אהבה‬
‫ולהרגיש חיבור כזה עם משפחה.‬
‫ניקינו את הלופט ומצאנו תעודת לידה.‬
‫עד אז, לא שאלתי אותו‬ ‫מי הייתה האימא הביולוגית שלו.‬
‫יש לי עותק של תעודת הלידה שלי.‬
‫נולדתי ב-26 בנובמבר, 1974.‬
‫בבית חולים צבאי בריטי‬ ‫במינסטר, מערב גרמניה,‬
‫לאבא שלי,‬
‫פלס בחיל ההנדסה מקינגס לין.‬
‫ואימא שלי ששמה כאן הוא האטון הורניגולד,‬ ‫לשעבר מחמוד.‬
‫מה שמרמז כמובן, על מוצא מוסלמי.‬
‫ואמרנו, "בואו נגלה מי האישה הזאת".‬
‫והתחלתי לחפש אותה, לחפש בגוגל,‬
‫עשינו עליה תחקיר לפי השם שהופיע במסמך.‬
‫הערכנו שהיא בשנות השמונים‬ ‫המאוחרות או המוקדמות לחייה.‬
‫אבל לא מצאנו שום דבר עליה.‬ ‫כאילו האישה הזאת לא הייתה קיימת.‬
‫וכמה חודשים טובים אחרי כן,‬
‫די ויתרנו ולא ממש חשבנו על זה יותר.‬
‫כשבוע לאחר מכן, גילינו שאנחנו בהיריון.‬
‫ואמרנו, "הללויה!"‬
‫הת'ר התלהבה, וזה היה נהדר.‬
‫שנינו היינו ממש מאושרים‬ ‫לגלות שאנחנו בהיריון.‬
‫התמקמנו, והיינו בשלב של התחלות חדשות.‬
‫התרגשנו כל כך.‬
‫- 123 לייקים -‬
‫אבל שבוע לאחר מכן, גם הדיווחים הראשונים‬ ‫על הקורונה התחילו להופיע.‬
‫אז הייתה התרוממות רוח,‬ ‫"נהדר, אנחנו בהיריון".‬
‫אבל העולם גם השתנה במהירות באותו הזמן.‬
‫הסגר הגיע.‬
‫לא עשינו דבר מלבד לעבוד על התחביבים שלנו.‬
‫זו הייתה תקופה מדהימה‬ ‫שבה בילינו זמן איכות ביחד,‬
‫שיחקנו במטבח ופיתחנו מתכונים‬
‫ורק בישלנו ואכלנו והאכלנו‬ ‫אחד את השני ודאגנו אחד לשני.‬
‫הת'ר, תסתכלי למעלה.‬
‫הת'ר!‬
‫הזמן הכי טוב בזוגיות שלנו.‬
‫לא אשקר, הזמן הכי טוב בזוגיות שלנו.‬
‫שב גבוה יותר, קוו. בדיוק, יותר גבוה. קום.‬
‫אני נראה רזה ככה.‬
‫ואז, לפתע, קיבלנו דוא"ל משום מקום.‬
‫אני זוכר בבירור‬
‫הייתי בחזית ושמעתי "בזזז" מהנייד שלי.‬
‫והסתכלתי על זה וחשבתי "זה אמיתי?"‬
‫גרהם בא אליי קצת מבולבל‬ ‫ואמר, "תראי את הדוא"ל הזה.‬
‫"זו אישה שאומרת שהיא אימא שלי.‬ ‫את חושבת שזה אמיתי?"‬
‫"היי, גרהם.‬ ‫אני לא יודעת אם זה יגיע אליך,‬
‫"כי חיפשתי דרך ליצירת קשר‬ ‫ומצאתי את כתובת הדוא"ל הזאת."‬
‫"שמי דיון, לשעבר תרזה."‬
‫"גרהם נולד בגרמניה‬
‫"לפני שנלקח ממני לאנגליה."‬
‫את אומרת לי שנולדתי בגרמניה.‬ ‫מעטים יודעים את זה.‬
‫"אם משהו מזה נשמע לך הגיוני‬ ‫ואתה הגרהם שאני מחפשת,‬
‫"אשמח לשמוע ממך.‬
‫"אם לא, אני מתנצלת.‬
‫"דרישת שלום, דיון."‬
‫כן.‬
‫וואו.‬
‫וואו, כשקראתי את זה.‬
‫בחיי.‬
‫כן.‬
‫אז כתבתי בחזרה, "זה אמיתי?"‬
‫"בלי בדיחות, תרמיות וכולי."‬
‫מצאת את השם שלי באינטרנט.‬ ‫זה גורם לי לחשוב, "בסדר".‬
‫בואי נגלה מה עוד את יודעת.‬
‫במהלך השבועיים הבאים,‬ ‫הגבתי עם שורה של שאלות.‬
‫"מה היה השם האמצעי שלי?" כי אין לי.‬
‫- לא נתתי לגרהם שם אמצעי.‬ ‫אולי מישהו אחר עשה זאת? -‬
‫התשובות שחזרו היו התשובות הנכונות.‬
‫- ש. מתי גרהם נולד? -‬
‫- הודעה חדשה -‬
‫- גרהם נולד בנובמבר 1974 -‬
‫גרהם שלח הודעת תגובה, ביקש עוד פרטים.‬
‫ושוב, התשובות הנכונות חזרו.‬
‫המחשבה היחידה שחשבתי הייתה שאני אגלה מי את‬
‫ומי אני.‬
‫זה הדבר הראשון שאעשה.‬
‫הלוואי שלא היינו מקבלים את הדוא"ל הזה.‬
‫כי זו הייתה התחלה של משהו‬ ‫שבחיים לא דמיינו שיקרה.‬
‫דיון שהתה בבית מלון בליברפול,‬
‫- הצפון‬ ‫לוטון -‬
‫והיא הזמינה אותנו לבוא לליברפול‬ ‫לכמה ימים כדי לפגוש אותה.‬
‫"סידרתי לכם חדר במלון.‬ ‫בואו, אני אארגן הכול."‬
‫עדיין לא היינו בטוחים למה לצפות.‬
‫הייתה התרגשות מהולה בלחץ. מעט חשש,‬
‫מה הולך לקרות?‬
‫כשהתקרבתי למלון, החרדה התחילה.‬
‫אתה מקווה שהיא כל מה שחשבת שהיא תהיה.‬
‫אני חושבת שהוא שמר בבטן את הרגשות שלו.‬
‫ואז כשהגענו לליברפול,‬
‫הכול יצא החוצה ונהיה אמיתי.‬
‫שלום, יקירי.‬
‫ההרגשה שהייתה לי‬ ‫כשפגשתי אותה לראשונה הייתה...‬
‫לא להיות תינוק,‬
‫אבל הרגשתי כאילו אני התינוק של מישהו.‬
‫אם זה נשמע הגיוני.‬
‫תאר לעצמך לרגע.‬
‫במשך 45 שנה, לא פגשת את ההורה שלך.‬
‫כילד, לא היה לך קשר של אימא ובן.‬
‫אבל זה נהיה מיידי‬
‫מהרגע שאתם נפגשים.‬
‫אתה מחזיק את היד של מישהו,‬
‫ובאופן מיידי, אתה חושב,‬ ‫"טוב, זאת אימא שלי".‬
‫זה... אין לי הסבר לזה.‬
‫זה כמו מגע עור לעור‬
‫כתינוק שנולד,‬
‫ואתה חווה את החיבור הזה תקופה ארוכה.‬ ‫תאר לעצמך את המיידיות.‬
‫בפנים שלך. מייד.‬
‫זה החיבור. ככה זה הרגיש.‬
‫אז מיד נכנסתי. ואמרתי,‬ ‫"לעזאזל, זאת אימא שלי".‬
‫הם כל כך התרגשו לפגוש זה את זה.‬ ‫הם נראו דומים.‬
‫והיו להן את אותן מחוות גוף.‬
‫היה פשוט חיבור מיידי ביניהם.‬
‫דיון הייתה גם חמה כל כך כלפיי‬
‫ומייד אמרה,‬
‫"אני חמותך, אני כאן בשבילך.‬
‫"אני כל כך מתרגשת שהנכד מגיע. זה מדהים."‬
‫הישבן שלו כאן.‬ ‫-כן.‬
‫הראש בצד השני.‬
‫"אני לא מאמינה שמצאתי את הבן שלי,‬ ‫אבל גם יהיה לי נכד."‬
‫למה אתה מצלם את זה?‬
‫הוא מצלם סרטון.‬
‫תחייכי, אימא.‬
‫כן, יקירי.‬ ‫-תחייכי.‬
‫למחרת, גרהם התעורר בתחושה של...‬
‫כנראה הקלה.‬
‫שהוא מצא את אימא שלו, שהכול היה טוב.‬
‫הייתה התרגשות רבה, אבל היה גם הרבה עצב.‬
‫דיון רמזה לעובדה שגרהם נלקח ממנה בכוח,‬
‫ושלא הייתה לה שליטה על זה.‬
‫ובשלב הזה, הם היו בגרמניה,‬
‫והיא לא ידעה איפה הוא.‬
‫גרהם למעשה נחטף ממנה.‬
‫מאוחר יותר באותו ערב,‬
‫דיון שכרה חדר פרטי.‬
‫היא רצתה לדבר עם גרהם לבד.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אז בפגישה עם דיון בליברפול בפעם הראשונה,‬
‫ניסיתי להתמודד ולעכל את העובדה‬
‫שהיא עומדת מולי אחרי 45 שנה.‬
‫ואז הייתי צריך להתמודד עם הניסיון להפנים‬
‫את העובדה שנותרו לה שישה חודשים לחיות.‬
‫נותרו לה שישה חודשים לחיות‬ ‫כי היה לה גידול במוח וסרטן במח העצם.‬
‫לא נשאר לי הרבה זמן.‬
‫אני רק רוצה לחייך איתך.‬
‫זה הכול.‬
‫אני אוהבת ותמיד אוהב אותך מאוד.‬
‫אני שמחה כל כך לראות אותך.‬
‫אעשה כל שביכולתי כדי לשמור עליך.‬
‫לפי הרופא, נותרו לה רק כמה חודשים,‬
‫והיה לה סרטן סופני.‬
‫וזה היה הגורם המניע שלה‬ ‫בניסיון למצוא את גרהם.‬
‫זה היה כמו רכבת הרים בשבילו,‬ ‫"וואו, מצאתי את אימא שלי,‬
‫"אבל ברגע שמצאתי את אימא שלי,‬ ‫היא תילקח ממני,‬
‫"ואני צריך לבלות איתה‬ ‫את כל הזמן שנותר לה.‬
‫"זו ההזדמנות היחידה שלי‬ ‫להכיר את אימא שלי."‬
‫זו סערת רגשות.‬
‫לנסות להתמודד עם השמחה, האהבה הנשפכת,‬
‫רגשות הילדות.‬
‫אבל במקביל, לדעת שאני עומד לאבד אותה שוב.‬
‫מהר מאוד.‬
‫אחת הבקשות שלה הייתה להגיע לים.‬
‫היא רצתה לראות את הים בפעם האחרונה.‬
‫אז פשוט‬
‫נכנסנו למכונית ונסענו לים.‬
‫וזה די עצוב כשהיא אומרת,‬
‫"זו אולי הפעם האחרונה שלי כאן,‬ ‫אבל זו הפעם הראשונה שאנחנו כאן ביחד.‬
‫זה גם היה מסע של גילויים‬ ‫כי היא נתנה לי תובנות‬
‫לגבי מי שהיא הייתה.‬
‫אימא שלי גרה בסינגפור.‬
‫היא אמרה לי שיש לה עסקים בכל רחבי העולם.‬
‫חוות, פסיפלורה, מנגו.‬
‫מה שזה לא יהיה,‬ ‫יש לה מספר רב של עסקים כאלה.‬
‫שמן דקלים באינדונזיה ובמלזיה.‬
‫והיא מדברת עם שותפים‬ ‫שיש לה בכל רחבי העולם.‬
‫כי היא דיברה משהו כמו 18 שפות.‬
‫כן.‬
‫שמונה-עשרה.‬
‫מטורף.‬
‫מישהו היה מתקשר מחוות פירות‬ ‫באמצע הג'ונגל איפשהו.‬
‫"נדבר אחר כך.‬
‫"בסדר?"‬
‫אבל איך שהם מדברים אליה,‬
‫כולם מדברים איתה כאילו שהיא אימא שלהם.‬
‫"אימא". ככה. ואני אומר,‬ ‫"למה כולם קוראים לך אימא?"‬
‫והיא סיפרה על כך שהיא נתנה כסף לתושבי הכפר‬
‫כדי שיוכלו לכלכל את עצמם, והם שתלו שדות.‬
‫היא שיתפה סרטונים שלה ושל עמיתיה‬
‫מחלקים חבילות מזון לעניים.‬
‫יש לה חוש עסקי.‬
‫אבל בנוסף לכול, היא גם נדיבה מאוד.‬
‫היא מדהימה.‬
‫אני חושבת שעבור גרהם,‬ ‫זה היה מסע גילויים.‬
‫זה היה מסע של פיתוח אהבה בין שניהם.‬
‫אני חושבת שהחיבור ביניהם גדל די מהר.‬
‫היא הציעה שהיא תבוא ללונדון לכמה שבועות.‬
‫היא החליטה שהיא רוצה ללון במלון.‬
‫ו...‬
‫להפתעתי,‬
‫היא בחרה במלון חמישה כוכבים ליד הנהר.‬
‫בכל יום, היא הזמינה‬ ‫את השמפניה הכי טובה, קוויאר,‬
‫כל זה מגיע לשולחן שלה.‬
‫- לאונג', אוכל - 5,003.55‬ ‫משקאות מיני בר - 10,009.12 -‬
‫היא נראית מאוד בנוח בסביבה שלה.‬
‫מוכן?‬
‫היא עוברת ממלון חמישה כוכבים אחד למשנהו.‬
‫היא מבזבזת המון כסף.‬
‫ואנשים הכירו אותה. "היא שהתה איתנו בעבר.‬
‫"היא אחת האורחות הכי טובות שלנו."‬
‫חשבנו, "וואו,‬ ‫האישה הזאת כנראה עמידה מאוד".‬
‫אימא שלי אמרה לי שהיו שני מקורות להון שלה.‬
‫אחד היה החוש העסקי שלה.‬
‫המקור האחר...‬
‫היא אמרה לי‬
‫שהיא‬
‫הבת הלא חוקית‬
‫של הסולטאן לשעבר של ברוניי.‬
‫המשפחה שלה, המשפחה של ברוניי‬ ‫והסולטאן לשעבר,‬
‫נתנו לה כסף.‬
‫מסתבר שהמשפחה הזו עשירה מאוד.‬
‫זה פנטסטי במובן‬
‫של, מי יאמין לזה?‬
‫אבל מה שממש פקח את עיניי, וזה פשוט מטורף,‬
‫קרה כשהלכנו לדורצ'סטר.‬
‫- הדורצ'סטר -‬
‫זה מלון חמישה כוכבים יוקרתי בפארק ליין.‬
‫כולם הכירו אותה.‬
‫מהשוער לפקיד הקבלה, הקונסיירז'.‬
‫הם מושיבים אותה ממש במרכז המסעדה‬
‫והיא יושבת שם בשמחה במשך אחר צהריים שלם,‬
‫כמה בקבוקי שמפניה.‬
‫ועולה בי המחשבה,‬
‫האם היא מקבלת את השירות הזה‬ ‫כי אנשים יודעים מי היא?‬
‫כי בית המלוכה של ברוניי‬ ‫הוא הבעלים בית המלון.‬
‫אני יושב שם ביראת כבוד,‬
‫וחושב, "וואו.‬
‫"זאת אימא שלי."‬
‫דיון התחילה לקנות לגרהם מתנות בלי סוף.‬
‫חליפות בהתאמה אישית.‬
‫תיקים. בגדי מעצבים.‬
‫- סך הכול 5,605 ליש"ט -‬
‫מעולם לא הייתה לי מכונית טובה.‬
‫אבל כשפגשתי את אימא שלי...‬
‫"בן, לא ראיתי אותך 45 שנה.‬
‫"מעולם לא קיבלת ממני מתנה.‬ ‫אני אקנה לך מתנה.‬
‫"אני אקח ממך 45 שנה של כאב."‬
‫אלה היו המילים המדויקות שלה.‬
‫"בוא נלך לקנות לך מכונית."‬
‫תסגור את זה.‬
‫כמובן.‬
‫אז ניהלתי שיחה‬ ‫עם ראש המכירות ברולס רויס.‬
‫לקחתי אותו הצידה ושאלתי‬ ‫"אתה מכיר את הגברת הזאת?"‬
‫והוא ענה לי, "כן,‬ ‫היא קנתה ממני שני רכבי "פאנטום" בעבר".‬
‫מייד אחר כך, חלפנו על פני רכב "לאנד רובר".‬
‫היא קוראת לי.‬
‫"בן, איזה מהם אתה אוהב?"‬
‫"זה נראה טוב, אימא."‬
‫אתה נוסע בלנד רובר חדש עם אימא שלך‬
‫אחרי היעדרות של 45 שנה.‬
‫היא מאושרת עד הגג‬ ‫כי היא קנתה לבן שלה מתנה.‬
‫ואני פשוט...‬
‫"זה מדהים."‬
‫אבל בו-זמנית,‬ ‫היא גם חשבה שהת'ר צריכה מכונית‬
‫כדי שהיא לא תרגיש שהוזנחה‬ ‫כי אני קיבלתי מכונית.‬
‫הנה המכונית שלך.‬
‫מה את אומרת?‬
‫תודה, אימא!‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫נסענו משם ושנינו חשבנו,‬
‫"זה מטורף."‬
‫- בית החולים דארנט ואלי -‬
‫חודשיים לאחר הפגישה הראשונית,‬
‫הת'ר עמדה ללדת.‬
‫הבן שלנו היה בדרך.‬
‫ווידאתי שהתיק שלנו איתנו ושהכול היה מוכן.‬
‫אתה בדרך לרגע משנה חיים.‬
‫זו הייתה לידה מאוד ארוכה, ממושכת וקשה.‬
‫דאגתי אם היא תהיה בסדר‬
‫כי זה היה מלחיץ וזה היה טראומטי.‬
‫הייתי מחוברת לעירוי דם‬ ‫במשך חמש שעות לאחר מכן.‬
‫זה היה די...‬
‫זה היה די קשה.‬
‫אבל קיבלנו משהו יקר מפז.‬
‫ושנינו הסתכלנו עליו,‬ ‫"זה הדבר הכי טוב שאפינו אי פעם".‬
‫אני חושבת שברגע שיש לך ילד,‬ ‫הרעיון של אהבה משתנה.‬
‫זו האחריות הבלעדית שלך‬ ‫לאהוב את הילד הזה, להגן על הילד הזה.‬
‫להיות כל מה שהילד הזה צריך.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫כל מה שיכולת לקוות לו.‬
‫אבל בדיוק כשהרדמתי את הבן שלי,‬
‫קיבלתי הודעה מאימא שלי.‬
‫היא אמרה שהיה לה דם בשתן.‬
‫קראנו על זה וזה חלק מהחבילה‬ ‫של המחלה שהיא סובלת ממנה.‬
‫אז חשבתי,‬ ‫"אלוהים, אני צריך להתמודד גם עם זה".‬
‫אני לא רוצה להיות ככה, בן.‬
‫אני רק רוצה שלווה.‬
‫אני כל כך מפחדת.‬
‫יש לנו בן שרק נולד, ויש לי בת זוג‬
‫שזקוקה נואשות לנוכחותי.‬
‫ויש לי חולת סרטן בת 85.‬
‫אני לא יכול להשאיר אותה בחדר המלון.‬
‫היא שם לבד.‬
‫ואני לא יכול לעזוב את הת'ר ואת התינוק.‬
‫ולדעתי, יהיה קל יותר‬ ‫אם שתיהן יהיו באותו בית,‬
‫וכך לפחות אוכל להיות שם בשביל שתיהן,‬ ‫אבל כמובן שזה לא אידיאלי.‬
‫כלומר, זה לא באמת אידיאלי, נכון?‬
‫אז הלכתי לאסוף אותה.‬
‫התינוק יבכה הלילה, אימא?‬
‫אין סיכוי.‬
‫ואם כן?‬
‫אני אטפל.‬
‫מהלילה, אני מחזיקה את התינוק.‬
‫אני מטפלת בתינוק.‬
‫הוא בחיים לא יבכה. אתה תראה.‬
‫- זה בן! -‬
‫אז אימא שלי ממש התלהבה‬
‫שהייתה לה הזדמנות‬
‫להחזיק את הנכד שלה.‬
‫יש לה שישה חודשים לחיות.‬
‫עוד פחות מזה.‬
‫אחרי שילדתי,‬
‫דיון שינתה את היחס שלה כלפיי.‬
‫היי, הת'ר.‬
‫את יודעת מה?‬
‫את גברת עקשנית מאוד.‬
‫תני לי 20 דקות לראות את הנכד שלי.‬
‫את לוקחת אותו למעלה.‬
‫אף פעם לא מורידה אותו.‬
‫התחושה של אימהות טרייה נלקחה ממני‬
‫כי דיון הייתה שם.‬
‫לא נראה לי שניתנה לי ההזדמנות‬ ‫לחגוג את האימהות הטרייה.‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫אתה אוהב את סבתא? כן.‬
‫יש לך אימא אסייתית שמנסה להגיד לך‬
‫איך לטפל בתינוק שלך, כן?‬
‫יש לך אימא עייפה, מותשת וישירה,‬
‫שאומרת בצדק, "רק רגע. זה הבית שלי,‬ ‫זו המשפחה שלי.‬
‫"זה הבן שלי, ואני אטפל בו איך שאני רוצה."‬
‫ואני פשוט,‬
‫"טוב, זה לא עובד."‬
‫"אני רעב, אבא."‬
‫חודשיים אחרי שהבן שלנו נולד,‬
‫דיון וגרהם מתחילים לדבר על נסיעה לשוויץ‬
‫כדי להביא כסף שיש לה גישה אליו,‬
‫בשביל לתת לגרהם.‬
‫יש לה הון שהיא רוצה שאנחנו נירש בעצם.‬
‫אז התוכנית הראשונית היא לנסוע לציריך‬ ‫כדי לחתום על המסמכים,‬
‫מה שיעזור לקדם את זה.‬
‫דיון אמרה לו שעורכי דין חיכו לו שם.‬
‫הבנקאים חיכו לו שם. הכול היה מוכן.‬
‫אז רק צריך לנסוע.‬
‫לחתום על המסמכים.‬
‫ואז הכול יהיה סגור.‬
‫בכנות, חשבתי, "סעו לשוויץ.‬
‫"תנו לי קצת שקט לארבעה ימים, אין בעיה.‬
‫"רק צאו לי מהבית קצת."‬
‫אימא שלי ניסתה להכין אותי‬
‫למה שעתיד לבוא,‬
‫ירושת העסקים שלה אחרי פטירתה.‬
‫ציריך היא עיר שחיה בשביל כסף.‬ ‫היא מכבדת כסף‬
‫היא מתייחסת לכסף ברצינות.‬
‫אם אני אמות בקרוב...‬
‫אתה תהיה מולטי-מיליונר.‬
‫זה כל מה שאני יכולה לומר לך.‬
‫אני ארשום הכול על שמך.‬
‫היא אמרה לי שיש לי הון עתק.‬
‫אז אני אצטרך לפתוח חשבון בנק שוויצרי.‬
‫אני אצטרך לחתום על מסמכים בבנק בשוויץ.‬
‫ולהיפגש עם עורכי דיני השקעות,‬
‫נציגי בנקים אחרים לבעלי עושר פיננסי גבוה.‬
‫הגענו לציריך,‬ ‫ועשינו צ'ק-אין במלון חמישה כוכבים.‬
‫מאוד מפואר.‬
‫מסעדת שני כוכבי מישלן.‬
‫יקר מאוד.‬
‫היי, יקירי!‬
‫תתקשר אליי, בבקשה.‬
‫אני בשווייץ.‬
‫בזמן הזה, אימא שלי דיברה כל הזמן‬ ‫עם הבנקאי השווייצרי.‬
‫השיחות שהם ניהלו על כסף לא היו ליידי.‬
‫אבל היא אמרה לי‬ ‫שחייב להיות בסיס של 20 מיליון‬
‫כדי לפתוח חשבון בנק שווייצרי, בבנק הזה.‬
‫אחת-אפס-אפס.‬
‫זה מאה אחוז.‬
‫התקשרתי לאחד החברים שלי שהיה בציריך.‬
‫אמרתי, "היי, חבר, אני כאן.‬
‫"תרצה להצטרף אלינו למשקה או משהו?"‬
‫אמרתי, "בנאדם, כן".‬
‫"ותפגוש את אימא שלי."‬ ‫-"בסדר...‬
‫- חואן -‬
‫"תגיד מתי ואני אגיע."‬
‫- 123 לייקים -‬
‫גרהם ואני הכרנו לפני המון זמן.‬
‫עבדנו יחד.‬
‫התחלתי ללמוד ממאסטר הקונדיטוריה.‬
‫כלומר, אנחנו מדברים על‬ ‫אחד השפים הפופולריים ביותר בלונדון.‬
‫הייתי אומר שהפכנו לחברים טובים מאוד,‬
‫קרובים מאוד.‬
‫הם ישנו באחד המלונות היקרים בציריך.‬
‫התיישבתי והוא אמר, "זאת אימא שלי, דיון".‬
‫הוא התנהג כמו ילד קטן.‬
‫מעולם לא ראיתי אותו ככה.‬
‫הוא התנהג כמו תינוק.‬
‫כאילו שהוא נולד מחדש.‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"בני היקר‬
‫"יום הולדת‬
‫"שמח"‬
‫נשקי אותו!‬
‫אימא.‬
‫אימא שמה את זה בפה שלך.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫זה יותר מדי מתקתק.‬
‫אנחנו יושבים במלון,‬ ‫ולבסוף, אני זוכה לפגוש את הבנקאי‬
‫כדי לדבר על קרנות נאמנות.‬
‫ובכן, הבנקאי הוא לא סתם בנקאי.‬
‫הבנקאי היה די בכיר במערכת.‬
‫יומיים-שלושה לאחר מכן,‬
‫הוזמנו לפגוש את מנהל הבנק הזה.‬
‫והבנק היה סגור.‬
‫הלכתי לשם כדי לחתום על מסמכים‬ ‫ולהבין את סדר גודל הירושה,‬
‫וכיצד זה ייראה אחרי מותה של אימי.‬
‫גרהם התקשר אליי. "אנחנו בבנק.‬
‫"זה קורה", הוא אמר. "זה קורה. תרוץ הנה".‬
‫"אני צריך לראות אותך כאן בעוד עשר דקות."‬
‫מרגיש מאוד‬
‫מוזר כי היה כל כך שקט.‬
‫אבל הוזמנו לחדרים הפרטיים מעל הבנק.‬
‫עברנו את האבטחה. עלינו למעלה.‬
‫והגענו למשרד.‬
‫החדר הזה...‬
‫אין הרבה אנשים שמגיעים לחדר הזה.‬
‫וגרהם הסתכל עליי, "מה קורה כאן, בנאדם?‬
‫"זה קורה."‬
‫אני חושב, אילו רמות של עושר צריך‬
‫בשביל שיהיה לך את הכוח לגרום לבנקאי פרטי‬
‫לפתוח את המטה העולמי של הבנק הזה בציריך‬
‫אחרי שעות העבודה‬ ‫ולתת לך גישה לחדר פרטי מעל לבנק?‬
‫אף אחד לא יודע מהו שווי ההון שלה.‬
‫הסידורים הכלכליים של אימא שלי‬ ‫היו ממש מורכבים,‬
‫והבנו שזה ייקח זמן רב.‬
‫לא חתמנו על שום דבר בפגישה הזאת.‬
‫היו לה עסקים פזורים בכל רחבי העולם.‬
‫כולם צריכים להבין אילו נכסים יש לה בעולם.‬
‫הם מדברים על מאות מיליונים.‬
‫יופי של ריקוד, אימא.‬
‫חזרנו למלון ושתינו כוס או שתיים.‬
‫אמרתי, "לעזאזל".‬
‫אני וחבר שלי הסתכלנו אחד על השני.‬ ‫"לעזאזל, מה קורה פה?"‬
‫אני זוכר שחשבתי,‬
‫"בנאדם, החיים שלך משתנים עכשיו.‬
‫"זה כאילו, בום.‬
‫"יהיה לך הרבה כסף."‬
‫זכיתי בלוטו.‬
‫גרהם מתחיל לדבר על כמויות גדולות של כסף,‬
‫והכסף הזה לא ישנה‬ ‫רק את חייו ואת החיים שלנו,‬
‫אבל יהיה גם עושר דורי.‬
‫המחשבה הייתה מדהימה, בתור אבא,‬ ‫שלמשפחה שלך לא יהיו דאגות.‬
‫לא לדאוג לכסף? מי לא ירצה יחשוב ככה?‬
‫ואתה תוכל לעזור לאנשים.‬
‫איך אפשר לעזור לכדור הארץ.‬
‫להיפטר מחוות שמן הדקלים שבבעלותה‬
‫ולהחליף אותן במשהו אחר, כמו אנרגיה ירוקה.‬
‫כי יש לך את הכסף לעשות את זה.‬
‫פאקינג מטורף.‬
‫סליחה על הבוטות.‬
‫אני בלונדון. גרהם בשוויץ.‬
‫ויום אחד, אני עוברת על החשבונות,‬
‫ויש סכום כסף נכבד‬
‫שהועבר על שמו של גרהם.‬
‫- היסטוריה‬ ‫העברה מהירה לגרהם הורניגולד -‬
‫אני מתעמתת עם גרהם על זה‬
‫ומגלה שהכסף הזה הולך לדיון.‬
‫היא הייתה צריכה כסף‬ ‫כי היא לא יכלה למשוך כסף מהבנק שלה‬
‫בגלל הקורונה.‬
‫במהלך השהות שלה באחד המלונות בלונדון,‬
‫אכלנו ארוחת צהריים, ואימא שלי נשענה עליי‬
‫ושאלה אותי אם אוכל לשלם את החשבון‬
‫כי היה לה קושי בהעברת כספים בגלל הקורונה.‬
‫התשלומים היו לחשבון המלון שלה.‬
‫אלף ליש"ט פה, 2,000 ליש"ט שם.‬
‫חמישה, עשרה. טוב, אין בעיה.‬
‫זה יחזור.‬
‫שילמתי בסביבות 20, 25 אלף ליש"ט.‬
‫קצת לא צפוי,‬ ‫ואנחנו לא בדיוק עשירים במזומנים,‬
‫אבל שמחתי לעזור לאימא שלי.‬
‫אתה מבין? לא ראיתי אותה 45 שנה.‬
‫אני יודע שהיא תמות בקרוב.‬
‫הראש שלי מסתובב.‬
‫כי דיון הציגה את זה כך ש...‬ ‫היא זו שתשלם על הכול.‬
‫גרהם אמר לי לא לדאוג.‬
‫"הכול יחזור אלייך. תפסיקי לדאוג.‬
‫"זה יחזור אלייך שבעתיים."‬
‫אני אכתוב כמה אני לוקחת ממך.‬
‫ואתן לך את הכסף הזה.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫אני לווה ממך כסף‬
‫כי אתה המשפחה שלי.‬
‫אני אוהבת אותך מאוד.‬
‫הטיול לשוויץ‬
‫היה אמור להיות ארבעה ימים.‬
‫אחרי ארבעת הימים,‬
‫גרהם אומר לי, "הניירת לא מוכנה.‬
‫"עורך הדין לא היה מוכן.‬ ‫אנחנו צריכים להישאר עוד כמה ימים."‬
‫אמרתי, "בסדר, תישאר עוד כמה ימים".‬
‫אני זוכר ארוחות ערב יקרות מאוד.‬
‫אכלנו קוויאר.‬
‫אכלנו אוכל יקר כל יום.‬
‫הזמנו בקבוק יין בשווי 350, 400 דולר בקלות.‬
‫כמו מים, אתה יודע?‬
‫"תביא לי עוד בקבוק."‬
‫היא התחילה לומר לי,‬ ‫"עכשיו אתה חלק מהמשפחה שלי.‬
‫"כי אם הבן שלי‬
‫"הוא החבר הכי טוב שלך,‬
‫"אתה חלק מהמשפחה שלי.‬
‫"אז אתה הנכד שלי."‬
‫אז הוא התחיל לקרוא לי "נכד".‬
‫אז התחלתי לקרוא לה "סבתא".‬
‫היא אמרה לגרהם,‬
‫"בן, כמה כסף אני אתן לחבר שלך?"‬
‫וגרהם הסתכל עליה ואמר‬ ‫"לא יודע, שלושה וחצי? ארבעה?"‬
‫"שלושה וחצי מה?"‬
‫"מיליון, בנאדם."‬
‫"ומחר נלך לראות בתים בשבילך.‬
‫"ואני אקנה לך בית."‬
‫אז יצאתי מהמלון קצת שיכור,‬
‫והחיים שלי היו עשויים‬ ‫להשתנות קצת אחרי הערב הזה.‬
‫הלכנו לכמה בתים. אלה היו בתים יקרים מאוד.‬
‫זה היה מרגש, אבל בו-זמנית,‬ ‫לא ראיתי את עצמי גר בבתים האלה.‬
‫זה הרבה יותר מדי.‬
‫אמרתי לה,‬
‫"איך אני אוכל להחזיק‬ ‫את הבית העצום והיקר הזה?‬
‫"אין לי את הכסף לזה."‬
‫"זה בסדר. אני מעריך את עזרתך, אבל לא."‬
‫היא אמרה, "אני לא אתן לך שלושה וחצי,‬ ‫אני אתן לך שבעה מיליון".‬
‫אבל היא הסבירה לי‬ ‫שלא היה לה את הכסף לקניית הבית שם.‬
‫היא חיכתה לקבל את הכסף הזה‬ ‫שיגיע מאיפשהו באסיה,‬
‫לשווייץ,‬
‫כדי לשלם על הבית.‬
‫אז היינו צריכים לחכות קצת.‬
‫אם לא תצליח היום, תצליח מחר. תעשה מאמץ.‬
‫אבל אז משהו קרה.‬
‫גרהם הלך לשירותים,‬
‫ונשארתי איתה לבד בשולחן.‬
‫והיא אמרה,‬
‫"אני תמיד עוזרת לאנשים. אני תמיד עוזרת.‬
‫"כדי לעזור לך, אתה צריך לתת לי משהו.‬
‫"אני צריכה משהו ממך."‬
‫וחשבתי, "על מה היא מדברת?"‬
‫"אני צריכה ממך קצת כסף.‬
‫"אבל אל תגיד לגרהם שום דבר.‬
‫"זה בינך לביני."‬
‫וכמובן שאמרתי לה,‬
‫"אין לי כסף לתת לך. אין לי...‬
‫"אני אדם רגיל, אני חי חיים רגילים.‬
‫"אני לא כזה עשיר, אז...‬
‫"אני מצטער, אבל אני לא יכול לתת לך כלום."‬
‫אז העניין הזה, מבחינתי,‬
‫היה פעמון אזהרה.‬
‫והתחלתי לחשוב שמשהו‬
‫כאן מסריח.‬
‫אני צריך לחשוב על זה.‬
‫מתי תחשוב?‬
‫כשיהיה לך שיער אפור כמו זה?‬
‫זה מאוחר מדי, לא?‬
‫כן.‬
‫לא רציתי להגיד כלום לגרהם‬
‫כי מדובר באימא שלו, והוא כל כך שמח על זה.‬
‫אם הייתי אומר משהו שלילי על אימא שלו,‬
‫זה היה מקלקל את מערכת היחסים שלי עם גרהם.‬
‫אימא שלו גססה.‬
‫ואימא שלו רצתה להיות איתו.‬
‫ועבור גרהם, זה היה הדבר הכי חשוב.‬
‫הימים הנוספים האלה‬
‫הפכו לעוד ימים ועוד ימים.‬
‫אני בבית לבד.‬
‫בלי תמיכה משפחתית, תינוק ראשון.‬
‫הלכתי לשכנה שלי כדי לבקש ממנה לקנות לי חלב‬
‫ודברים מהסופרמרקט.‬
‫בתור אבא, אתה רוצה להיות עם המשפחה שלך.‬
‫אבל לא חתמתי על שום ניירת,‬
‫וזו הייתה הסיבה היחידה לנסוע לשם.‬
‫אימא שלי עדיין בפגישות‬ ‫עם הבנקאי ועורך הדין.‬
‫והיא לוחצת עליי להישאר.‬
‫אז חשבתי,‬
‫"אני לא יכול לעזוב אותה כדי לחזור‬
‫"כי היא לא תהיה כאן בקרוב."‬
‫הלכתי למלון כל יומיים להערכתי.‬
‫ניסיתי לבדוק מה קורה.‬
‫זה לא היה רק גרהם, אני ודיון.‬
‫פגשתי כל כך הרבה אנשים במלון.‬
‫הדבר הראשון שקרה היה,‬ ‫לא ראיתי אותה, שמעתי אותה.‬
‫שמעתי קול ברקע שאומר,‬
‫"בחור צעיר!"‬
‫והסתובבתי, וראיתי את הגברת הזאת‬
‫שהסתכלה כל הזמן על השותפה שלי‬ ‫כי השותפה שלי סינית.‬
‫השאלה הראשונה שהיא שאלה אותי הייתה‬
‫"איזה עסק יש לך?"‬
‫והייתי די בהלם כי, אתה יודע...‬
‫- ג'וניאן -‬
‫ראיתי אישה בת אולי 80,‬
‫והיא שאלה אותי איזה עסק יש לי.‬
‫ואמרתי "המממן שלי אומר שאני יוצר סרטים".‬
‫- מרקוס -‬
‫אני רק בן אדם שמתעניין בחיים.‬
‫הסיבה שהיינו בציריך הייתה‬
‫שחיפשנו השקעה לסטארט-אפ שלנו.‬
‫אז תחשבו על זה כ"אמזון" בקטן.‬
‫זה שוק‬
‫למכירת מוצרי יוקרה.‬
‫נדמה שזה סיקרן אותה מאוד.‬
‫היא אמרה,‬ ‫"אני רוצה שתדבר עם עורך הדין שלי".‬
‫היה לה עורך דין ממשרד טוב מאוד‬
‫שהגיע כמעט כל יום.‬
‫היה הבנקאי שלה מבנק שוויצרי גדול.‬
‫היא יצרה רושם של אדם עשיר מאוד.‬
‫והיא דאגה שתדע את זה.‬
‫היא אמרה, "אתה יודע,‬ ‫אני הבת הלא חוקית של סולטאן ברוניי".‬
‫שמעתי סיפורים מטורפים יותר, אז זה שטויות.‬
‫עורך הדין בדק את העסקה.‬
‫והיא חתמה על המסמכים.‬
‫טוב, הנה החוזה.‬
‫היא בעצם קנתה 20 אחוז מהחברה שלנו במניות.‬
‫אז שניים וחצי מיליון פרנק שוויצרי‬ ‫עבור 20 אחוז מהחברה.‬
‫ואז היא אמרה, "טוב, עכשיו יש לכם משקיעה".‬
‫היא הייתה ממש מרתקת.‬
‫מקסימה.‬
‫שנונה.‬
‫היה כיף.‬
‫והיא קראה לשותפה שלי הנכדה שלה.‬
‫אז זה הפך למסע אישי מבחינתנו.‬
‫ואז היא אמרה, "נכד".‬
‫זה היה השם שלי. "נכד.‬
‫"תוכל לתת לי 2,000 יורו?"‬
‫היא התקשתה להשיג כסף‬
‫בגלל הקורונה והעברה של החשבונות ופה ושם.‬
‫אמרתי, "כן, בטח, אין בעיה".‬
‫תחזיר את זה. הנה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תגיד לגברת...‬
‫היא עמדה להיות המשקיעה שלנו.‬
‫ובתרבויות האסייתיות,‬
‫בהחלט יש מסורת של נתינת מתנות.‬
‫יש חובה שכשאתה מקבל משהו, אתה נותן משהו.‬
‫היא רק אמרה "בואו נצא ונעשה קניות".‬
‫קנינו לה מגפיים חמים.‬
‫כובעים.‬
‫תיקים.‬
‫שמלות.‬
‫היא מדדה מעיל.‬
‫אני חושב שזה היה 8,000 בערך.‬
‫והיא אמרה, "כמה אני אוהבת את המעיל הזה".‬
‫ובסוף שילמתי עליו.‬
‫קנינו לה שמפניות. הרבה שמפניות.‬
‫אלוהים, חשבון השמפניה שלנו לבד‬ ‫בטח הגיע ל-10,000.‬
‫היא אמרה, "אל תגידו לגרהם".‬
‫היא לא הרשתה לי להגיד לגרהם‬ ‫כי היא לא רצתה שהבן שלה ידע‬
‫שלאימא העשירה שלו שסוף סוף יצרה איתו קשר‬
‫אולי היו בעיות להשיג מספיק כסף באותו הזמן.‬
‫אז הבטחתי לה מעומק ליבי‬ ‫שאני לא אספר לגרהם שום דבר.‬
‫אני מתחילה לדאוג יותר ויותר ממה שקורה שם.‬
‫החוזים שדיון מדברת עליהם,‬ ‫הכסף שדיון מדברת עליו.‬
‫שום דבר מזה לא באמת קורה.‬
‫רק מדברים על זה.‬
‫וככל שחקרתי את דיון,‬
‫כך...‬
‫דיון ניסתה להדוף אותי החוצה‬ ‫ולהוציא אותי מחוץ לתמונה.‬
‫היי, הת'ר.‬
‫האמת שאני לא ממש רוצה לדבר איתך,‬
‫כי את מצערת אותי בדרכים רבות.‬
‫אני אזכור הכול.‬
‫אני רק צריכה כבוד.‬
‫היא הייתה מדברת איתך בכזו נחישות‬
‫שמעולם לא הרגשת מאף אחד.‬
‫היא חשפה בפני גרהם‬
‫את האישיות השמחה, המאושרת‬ ‫של "בוא נלך לחגוג, בוא נעשה חיים".‬
‫ועמוק מתחת לפני השטח יש צד ומרושע‬
‫שחותר תחתיי.‬
‫וגרהם לא רואה את זה.‬
‫אם אעלה למעלה ואת תיפלי,‬ ‫תחטפי מכה בראש ולא תתעוררי,‬
‫אני אהיה בצרות.‬
‫התחלתי לדאוג מאוד‬
‫כי היו ימים‬ ‫שהיא פשוט שכבה על הספה, לא זזה.‬
‫כחושה וחיוורת.‬
‫החיים נשאבו ממנה.‬
‫שאלתי, "את מרגישה בסדר?‬
‫"בואי נלך לרופא.‬
‫"איזו תרופה את צריכה?"‬ ‫יש לה תיק גדול מלא בתרופות.‬
‫ביקשתי מאלוהים שייקח את חיי הלילה.‬
‫עדיף שאמות.‬
‫היא אמרה, "יודע מה?‬
‫"נמאס לי. בוא נסיים את זה עכשיו."‬
‫היא הייתה עולה למרפסת‬ ‫והייתי צריך לגרור אותה משם פיזית.‬
‫זה היה קורה באחת, שתיים לפנות בוקר,‬
‫והייתי יושב שם בחרדה.‬
‫"אני אחזור הביתה ואמצא אותה מתה איפשהו?‬
‫"או שהיא תעשה משהו באמצע הלילה?"‬
‫אני אוהבת אותך מאוד.‬
‫תזכור את זה.‬
‫כשחג המולד התקרב,‬
‫גרהם אמר לי שהיא‬
‫מסרבת לתת לו לחזור הביתה.‬
‫זה היה חג המולד הראשון עם הבן שלנו,‬ ‫והוא היה בן שלושה חודשים.‬
‫ובשבילי, זה היה חשוב מאוד שגרהם יהיה שם.‬
‫אני אחזור לחג המולד.‬ ‫נאלצתי להילחם כדי לחזור לחג המולד.‬
‫הבטחתי להת'ר שאני אחזור.‬
‫גרהם חזר בערב חג המולד.‬
‫והוא התקשר אליי באותו הבוקר ואמר,‬ ‫"אני חוזר הביתה היום".‬
‫והוקל לי מאוד.‬
‫ובערב שעזבתי, קיבלתי המון הודעות.‬
‫תמונות שלה שבורת לב,‬
‫של אישה גמורה כי בנה עזב אותה.‬
‫והיא בוכייה.‬
‫אבל בו-זמנית, חזרתי.‬
‫התרגשתי בטירוף, לראות את הבן שלי ואת הת'ר.‬
‫הוא גדל כל כך בחודשיים האלה.‬
‫הכנתי ארוחת צהריים לחג המולד.‬
‫חשבתי שהיה ממש כיף.‬
‫כיף איתם. חג המולד והכול.‬
‫זה היה חג המולד הכי גרוע בחיי.‬
‫כי היה לנו‬
‫ויכוח ענקי על דיון בארבע לפנות בבוקר.‬
‫אמרתי לגרהם, "זה לא בסדר.‬
‫"נעלמת לחודשיים.‬
‫"ועכשיו אתה צץ ברגע האחרון‬ ‫כאילו כלום לא קרה."‬
‫הת'ר ניסתה לציין שמנסים להפריד בינינו.‬
‫ואמרתי לה, "השתגעת".‬
‫הייתי צריכה פשוט‬
‫לאפשר להם לאהוב זה את זה.‬
‫אתה מתגעגע לאימא שלך?‬
‫יופי.‬
‫גרהם ואני רצינו לחזור לניו זילנד,‬
‫כדי להכיר את התינוק‬ ‫למשפחה שלי ולהורים שלי.‬
‫אז אני מנסה להזמין לנו כרטיסים, ו...‬
‫דיון מנסה לשכנע את גרהם שהוא לא יכול לנסוע‬
‫כי היא תמות בתקופה הזאת.‬
‫אני רואה המון רופאים.‬
‫הייתי בבית החולים.‬
‫אני חולה.‬
‫אני בקושי מסוגלת ללכת עכשיו.‬
‫איפה הבן שלי?‬
‫הטיול לניו זילנד היה לשישה שבועות,‬
‫בסוף ינואר, שזה שישה חודשים‬ ‫אחרי שאימא שלי סיפרה לי‬
‫שהיא קיבלה את האבחנה הזאת.‬
‫למעשה, הזמן שלה נגמר.‬
‫והיא הבהירה זאת היטב‬
‫שהרופאים נתנו לה עכשיו‬ ‫שבועות או ימים לחיות.‬
‫אני אישה חולה.‬
‫ואני זקנה.‬
‫אני רק רוצה להיות איתך כמה שיותר.‬
‫גרהם היה נסער מאוד.‬
‫רגשית, לא יציב בשלב הזה‬
‫כי הוא היה משוכנע שהיא תמות.‬
‫זו דילמה מוסרית, לא?‬
‫לעשות את הדבר הנכון והצודק‬
‫ולהיות לצד בת הזוג שלך והילד שלך,‬
‫או מה שנכון וצודק,‬
‫ולראות את אימא שלך נהנית מימיה האחרונים‬
‫אחרי 45 שנות היעדרות.‬
‫באיזו אפשרות תבחר?‬
‫באיזו אפשרות?‬
‫אם אמות במלון,‬
‫אף אחד לא ידע גם ככה.‬
‫אף אחד לא ידע.‬
‫הוא לא רצה לא להיות שם בשבילה.‬
‫אז הוא החליט שהוא לא יבוא לניו זילנד.‬
‫אני באמת יכול לנסוע לניו זילנד‬ ‫ולהסתכן שלא אחזור‬
‫להיות נוכח במות אימי?‬
‫הייתי פשוט‬
‫שבורה‬
‫כי הייתי חייבת לברוח משם,‬ ‫הייתי צריכה מרחב. והייתי כל כך...‬
‫הייתי צריכה לראות את המשפחה שלי‬
‫ולהיות בחברת אנשים שאוהבים אותי בשלב הזה.‬
‫בוקר טוב, יקירי.‬
‫אני בסדר. אני מזהה את הקול הזה.‬
‫חזרתי מטיול קצר עם ג'וניאן,‬
‫ופתאום, היה שם איזה בחור.‬
‫בחור סיני, פנג.‬
‫היא אמרה, "אה, נכד, נכדה,‬
‫"אני צריכה לדבר על עסקים עם הפנג הזה."‬
‫אני פנג.‬
‫אני מסין.‬
‫אני גר בגרמניה שנים רבות.‬
‫לפנג הייתה שותפה עסקית‬ ‫שקישרה אותו עם דיון.‬
‫עם הרעיון שדיון תוכל להשקיע בעסק שלה.‬
‫היא תיתן לשותפה העסקית שלי 60 מיליון‬
‫כהשקעה כוללת כדי להרחיב את העסק שלה.‬
‫אבל במדינות דרום מזרח אסיה,‬ ‫אתה לא רק לוקח.‬
‫פנג היה מתווך שייצג חברה רפואית‬
‫שמתמחה בטיפול בסרטן.‬
‫הוא יוכל לעזור לה לקבל טיפול‬
‫וגם לעזור לממן את החברה.‬
‫אז השותפה העסקית שלי הציעה לדיון‬
‫טיפול סרטן חדשני בחינם,‬
‫שזמין רק בשווייץ.‬
‫הטיפול הזה יהיה בחינם לגמרי.‬
‫יש לי סרטן סופני.‬
‫אני עלולה למות בעוד חודש.‬
‫אני עלולה למות עוד חודשיים.‬
‫מי יודע? רק אלוהים יודע.‬
‫דיון אמרה "אני לא רוצה את הטיפול.‬
‫"אני גוססת. אין טעם.‬
‫"אבל הוא יכול לתת לי קצת כסף."‬
‫היא דיברה על איך היא תחלק את הכסף‬
‫לאנשים במצוקה,‬
‫שתזרים הכסף הזה בעצם יעזור למישהו.‬
‫נתנו, בסך הכול,‬
‫50,000 דולר.‬
‫היא רצתה את זה במזומן.‬
‫תודה, יקירי!‬
‫- סוויס -‬
‫היא חוזרת לבריטניה,‬
‫והיא שוכרת דירה ממש על הנהר.‬
‫חלונות מהרצפה לתקרה‬ ‫עם נוף לגשר מצודת לונדון.‬
‫כשהיא חזרה ללונדון,‬
‫אימא שילמה על הכול.‬
‫בכל יום יש לה שיחה עם הבנקאי,‬ ‫וכל יום, שיחה עם עורך הדין,‬
‫מוודאת שכל מה שהיא מנסה לעשות יקרה.‬
‫מה חוזר כאן?‬ ‫-אתה רק תעקוב עכשיו.‬
‫זהו זה? כולנו חוזרים?‬ ‫-כן, זהו זה.‬
‫בסדר, הלכנו.‬
‫בזמן שגרנו בדירה הזאת,‬
‫הזמנתי כמה חברים.‬
‫חברים ותיקים מהילדות.‬
‫נהר התמזה.‬
‫מצודת לונדון.‬
‫תסתכלו לשם.‬
‫הדירה הכי מדהימה.‬
‫תודה, מתוק.‬
‫אני מתה עליך!‬
‫מאוד...‬
‫דיון הייתה די כייפית.‬
‫היא הייתה חברותית מאוד.‬ ‫כריזמטית מאוד. היא הייתה...‬
‫תכונות אופי דומות לשל גרהם, בעצם.‬
‫מאוד נינוחה, מאוד חמה, וחיוך גדול.‬
‫הכרתי את גרהם כנער מתבגר,‬
‫בסביבות גיל 14 או 15.‬
‫נתפס על חם.‬
‫הוא אהב לצאת, ואני יודע למה.‬
‫כי לא היה כיף להיות בבית.‬
‫לא הכרתי את אבא שלו,‬ ‫אבל ידעתי שהוא שתה הרבה.‬
‫הייתה לו ילדות קשה.‬
‫אבא שלו היה אלים מאוד.‬
‫המניע העיקרי שלו להפוך לשף‬
‫היה לצאת מהסביבה הזאת.‬
‫בתור שף הייתה לו קורת גג.‬
‫היה חם והייתה לו גישה לאוכל.‬
‫הילדות שלי הייתה קצת בעייתית לעיתים.‬
‫אחד מבני המשפחה‬
‫צרך הרבה אלכוהול,‬
‫ואני עדיין נושא את הצלקות עד היום.‬
‫זה כאן.‬
‫הייתי בן שבע והפלתי כוס תה,‬ ‫אז דרכו לי על הראש.‬
‫תראה, אבא שלי‬
‫לא היה אדם נחמד.‬
‫אני לא ממש חושב עליו.‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותו,‬
‫הייתי בן 18 והפלתי אותו לרצפה.‬
‫זה אומר הכול על מה שאני חושב עליו.‬
‫אני חושבת שלגרהם יש טראומה שהוא לא עיבד.‬
‫אחד הדברים שאני נוטה לעשות‬ ‫זה לאהוב באופן מיידי.‬
‫אני חושף את עצמי יותר מדי.‬
‫הוא ניסה לכפר על כל הטראומה הזאת‬
‫שהוא חווה.‬
‫וגרהם בהחלט נפל למלכודת הזאת של‬
‫הרצון באהבה של אימא שלו‬
‫ולעשות הכול כדי לקבל בחזרה את האהבה הזאת.‬
‫בזמן שהייתי בניו זילנד, נהיה די ברור‬
‫שזה הרבה יותר גרוע ממה שחשבתי.‬
‫גיליתי שהוא פתח‬
‫כרטיסי אשראי נוספים על שמו‬
‫שאימא שלו ביקשה שהוא יפתח.‬
‫והוא צבר חובות‬
‫שלא ידעתי עליהם.‬
‫זה השלב שבו הבנתי‬ ‫שגרהם עובר מניפולציה ללא ספק.‬
‫כשהייתי בציריך לפני חג המולד,‬
‫שהינו בסוויטה במלון חמישה כוכבים.‬
‫הם הגישו לה את החשבון, וכמעט נפלתי מהכיסא.‬
‫כי הוא היה בסך משהו כמו 25, 30 אלף ליש"ט,‬ ‫וחשבתי, "לעזאזל".‬
‫והיא אמרה, "אני פשוט מתקשה‬ ‫לקבל את הכספים שלי.‬
‫"אני אשיג את הכסף."‬
‫אז אמרתי, "טוב, בסדר".‬
‫אבל הם לא הפסיקו לבקש.‬ ‫אמרתי, "אני יכול להלוות לך כסף".‬
‫בציריך, הוצאתי בין 15 ל-20 אלף.‬
‫- 20,000 ליש"ט -‬
‫בלונדון, הוצאתי 20,000 ליש"ט‬ ‫על חשבונות בתי מלון.‬
‫- 40,000 ליש"ט -‬
‫כשהיא חזרה ללונדון,‬
‫הוצאנו עוד 10,000 או 15,000 ליש"ט‬ ‫על בידור וחשבונות עבורה.‬
‫- 55,000 ליש"ט -‬
‫סך הכול בכרטיסי אשראי? 20, 25 בערך.‬
‫בשלב הזה, אני בחוב של 80 או 100 אלף ליש"ט.‬
‫- 80,000 ליש"ט -‬
‫חודש לאחר מכן,‬
‫ראיתי‬
‫שתי העברות גדולות‬ ‫מהחשבון המשותף שלי ושל גרהם‬
‫כתשלום על המכוניות.‬
‫והתעמתי עם גרהם,‬
‫ואמרתי, "מה זה לעזאזל?‬
‫"למה יש תשלומים על המכוניות‬
‫"שאמרת לי שכבר שולמו במלואן?"‬
‫דיון הציגה את זה כאילו המכוניות היו מתנות.‬
‫וברור שגרהם נפל לחלוטין בפח הזה.‬
‫"אני אקנה לך מתנה.‬ ‫אני אקח ממך 45 שנה של כאב."‬
‫אלה היו המילים המדויקות שלה.‬
‫למה שלא אאמין לה?‬
‫אם הייתי חבר חדש במשפחה,‬
‫לא הייתי רוצה לשלם ישירות‬ ‫למישהו שהרגע הכרתי,‬
‫למקרה שהסתבר שהם מניאקים.‬
‫היא שילמה את הפיקדון כדי לקבל את החוזה.‬
‫ארשום את זה על שמי והיא תשלם.‬ ‫זה מה שהיא עשתה.‬
‫היא שילמה על המכונית.‬
‫- סכום לתשלום‬ ‫76,970 ליש"ט -‬
‫היא שילמה על המכונית.‬
‫לא שילמתי על המכונית, היא שילמה.‬
‫אבל אז, לפתע, היא מפסיקה לשלם על המכוניות.‬
‫אני מבינה שהמכוניות לא נרכשו,‬
‫ואני מבינה שעכשיו יש הסכם‬
‫שהוא נושא באחריות על המכוניות האלה.‬
‫- סכום כולל באשראי‬ ‫10,135 -‬
‫- סכום כולל לתשלום 87,105 ליש"ט -‬
‫חוב של כמה את חושבת?‬
‫הייתי אומרת שלמעלה מ...‬
‫מאה שמונים אלף.‬
‫חוב של כמעט 300,000 ליש"ט באשראי.‬
‫- 300,000 ליש"ט -‬
‫אני כל כך פאקינג כועסת.‬
‫הרגשתי מאוד‬
‫מפוחדת.‬
‫התחלתי לפחד מאוד ממי שהאישה הזו באמת‬
‫וכמה היא השרישה‬ ‫את הנוכחות שלה בחיי בן הזוג שלי,‬
‫וכמה שליטה יש לה בו עכשיו.‬
‫אני חושבת‬
‫שהבנתי שאני‬
‫בעיקרון על רכבת בדרך להתנגשות,‬
‫ואני צריכה להציל את גרהם.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫המצב ממש דפוק איתו ועם אימא שלו.‬
‫זה פשוט טירוף.‬
‫אבל הוא נמצא על כוכב אחר לחלוטין כרגע.‬
‫הבנתי שאני לא אוכל להציל את גרהם לבד.‬
‫וחשבתי‬
‫שחואן יתמוך‬
‫ויוכל אולי לראות את מה שאני ראיתי.‬
‫שזו תרמית.‬
‫גרהם, תקשיב למה שאני אומרת לך.‬
‫היא עובדת עליך, הוא לוקחת כסף.‬
‫היא אמרה לי‬
‫שהיא לא סמכה על דיון בכלל.‬
‫היא חושבת שהיא בעצם נוכלת.‬
‫ואמרתי לה, "גם אני חושב ככה.‬ ‫אני ממש לא סומך עליה".‬
‫הוא היה כל כך נואש שאימא שלו תהיה לצדו.‬
‫דיון ידעה את זה וניצלה את זה.‬
‫הלוואי שיכולת לראות בליבי‬
‫כמה אני אוהבת אותך.‬
‫ברגע שהיא הפסיקה לשלם על המכוניות,‬ ‫זה היה מלחיץ מאוד.‬
‫אנחנו מדברים על אלפי ליש"ט בחודש‬
‫על הרכבים האלה.‬
‫אבל היא אמרה לי שאני לא צריך לדאוג.‬
‫אלה היו מתנות.‬
‫הן ישולמו.‬
‫העובדה שהיא תמיד הייתה בטלפון‬
‫בשיחות עם הבנקאי ועורך הדין הרגיעה אותי.‬
‫וזה באמת כל מה שראיתי אותה עושה.‬
‫אני לא יודע מה להגיד.‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫אני חושב שהוא עיוור לחלוטין,‬
‫למען האמת.‬
‫הוא עבר שטיפת מוח‬
‫על ידי אימא שלו.‬
‫הוא שטוף-מוח לחלוטין.‬
‫היו דאגות לגבי המצב.‬
‫הוא יפסיד את כל כספו‬
‫ויאבד את חבריו, את משפחתו.‬
‫את כולם.‬
‫יאבד הכול.‬
‫ידעתי שזה יהיה קטסטרופלי.‬
‫והרגשתי חסרת אונים.‬
‫זה כמעט כמו סוג של היפנוזה,‬
‫שבה הוא לא רואה את הדברים‬ ‫בצורה הגיונית וברורה יותר.‬
‫אל תדאג.‬
‫תיהנה מהחיים.‬
‫היא מתקשרת אליי ואומרת,‬ ‫"אתה יודע, גרהם,‬
‫"הוא לא דואג לי.‬
‫"הוא רק רוצה את הכסף שלי.‬
‫"אם אני אמות, לא אכפת לו."‬
‫מה שהם מבזבזים עליי‬
‫הם רוצים בחזרה.‬
‫איזה מין בן זה?‬
‫בשלב מסוים, היא התחילה להיות‬
‫די מגעילה כלפי גרהם‬
‫והאשימה אותו בהמון דברים.‬
‫הקאתי, השתעלתי המון דם.‬
‫צרחתי,‬
‫"בן, פתח את הדלת!"‬
‫לא, הוא לא טרח.‬
‫אני כבר לא שמה עליו זין.‬
‫דיון טענה שגרהם רוקן את חשבון הבנק שלה‬
‫ובזבז את כל הכסף שלה‬
‫בעוד שחשבונות אחרים כבר נמסרו לעורכי הדין.‬
‫אין לי קול,‬
‫אני אדבר איתך אחר כך.‬
‫להתראות בינתיים.‬
‫ריחמתי מאוד על דיון.‬
‫היא אישה מבוגרת בכיסא גלגלים.‬
‫בת 85.‬
‫סובלת משלושה סוגי סרטן שונים.‬
‫שלום, נכד...‬
‫אם אתה יכול,‬
‫בבקשה...‬
‫אני אלווה ממך‬
‫עשרת אלפים אירו.‬
‫אני אחזיר לך...‬
‫אז נתתי עוד 10,000‬
‫לסבתא.‬
‫אני קורא לה סבתא.‬
‫תודה, מתוק. ביי-ביי!‬
‫הבנתי שאני צריכה לנסות‬ ‫להחזיר אליי את בן הזוג שלי,‬
‫ואני צריכה לשכנע אותו‬
‫ואני צריכה להציג בפניו ראיות מוצקות‬
‫כדי לגרום לו להבין מה קורה.‬
‫אני צריכה להילחם בדיון‬ ‫ולא לאפשר לה להתחמק מעונש,‬
‫כי צריך לעצור אותה.‬
‫אז התחלתי לעשות תחקיר על דיון.‬
‫אני רוצה לדעת יותר על מי שהיא‬
‫ואולי לגלות מה המניעים האמיתיים שלה‬
‫ומה הכוונות שלה.‬
‫והתברר‬
‫שהיא השתמשה בכ"כ הרבה‬ ‫שמות שונים לאורך השנים,‬
‫שהיה קשה מאוד לאתר אותה‬
‫או למצוא ראיות.‬
‫אבל בסופו של דבר נתקלתי‬ ‫ברישומי הנישואים שלה.‬
‫אז הראשונים היו ב-1970.‬
‫השניים ב-1984.‬
‫ואז שלישיים ב-1994.‬
‫אז מה שבאמת מוזר כאן‬
‫זה שבתעודה הראשונה שלה,‬
‫היא רשמה את שנת הלידה שלה כ-1940.‬
‫אבל בתעודת הנישואים הבאה שלה,‬
‫היא רשמה את עצמה כבת 34 ב-1984,‬
‫מה שאומר ששנת הלידה שלה היה 1950.‬
‫אז זה אומר שהיא איבדה עשר שנים בגיל‬
‫כשהיא התחתנה בפעם השנייה.‬
‫לדיון רשומים אבות שונים‬ ‫בכל אחת מהתעודות האלה.‬
‫- 28 בנובמבר 1970 -‬
‫ב-1970, שמו של אביה היה מחמוד.‬
‫ואין פירוט נוסף.‬
‫ב-1984,‬
‫רשום אנטוניו לרז, שנפטר, בתור האבא שלה.‬
‫ב-1994,‬
‫שמו של אביה הוא איסינג ויליאם.‬
‫וגם הוא נפטר.‬
‫והיא רשמה את העיסוק שלו ככנר.‬
‫היא מעולם לא הזכירה שאביה היה כנר.‬
‫זה גורם לך להבין‬
‫שאם השקרים האלה מופיעים‬ ‫בכל המסמכים הרשמיים האלה,‬
‫אילו עוד שקרים היא מספרת לנו?‬
‫הרקע שלה הוא שקר. המשפחה שלה היא שקר.‬
‫מה עוד הוא שקר?‬
‫גרהם היה כל כך שטוף-מוח‬
‫שהוא כבר לא היה מסוגל להקשיב להת'ר.‬
‫והיא ביקשה ממני לעזור לה‬ ‫לגרום לגרהם להבין מה קורה.‬
‫אמרתי,‬
‫"סמכי עליי, בטח."‬
‫הם חזרו לשוויץ,‬
‫וחשבתי שזה יהיה הזמן לדבר איתו לבד.‬
‫הגעתי מאוחר.‬
‫דיון הייתה במסעדה.‬
‫אז הלכנו ללובי של המלון ושתינו בקבוק יין.‬
‫ואמרתי "תן לי עוד בקבוק יין.‬
‫"אני צריך שהוא יהיה רגוע."‬
‫אז שתינו שני בקבוקי יין.‬
‫לא אמרתי לגרהם שהייתי בקשר עם הת'ר‬
‫כי הוא היה כועס והיה מפסיק להקשיב לי.‬
‫זה היה קשה מאוד‬ ‫כי הוא היה משוכנע במאה אחוז‬
‫שאימא שלו הייתה אמיתית.‬
‫שהיא הייתה אישה עשירה,‬ ‫גוססת, שהכול היה נכון.‬
‫זה היה מאוד מאתגר עבורי‬
‫כי נאלצתי להטיל ספק בזה מול גרהם.‬
‫שתינו כוס יין.‬
‫הוא אמר, "כדאי שתיזהר. אימא שלך...‬
‫"היא משקרת, וזה מה שאנחנו רואים כחברים."‬
‫למה היא כל הזמן מבטיחה לך‬
‫שיהיה לה כסף והכסף לא מגיע?‬
‫למה היא כל הזמן אומרת שהיא תמות בקרוב?‬
‫יש לי סרטן סופני. אני יכולה למות עוד חודש.‬
‫היא מרגישה יותר טוב מכולנו.‬
‫ואמרתי לו כל מה שחשבתי על אימא שלו.‬
‫והוא הבהיר לי את הצורך שלו‬ ‫שאני אמצא את עצמי מחדש‬
‫ו"להתעורר מהטראנס שאתה שרוי בו".‬
‫ואני קיוויתי שזה לא נכון.‬
‫לא יכול להיות שזה נכון.‬ ‫לא יכול להיות שהגעת...‬
‫אחרי 45 שנה, ושיקרת לגבי הכול.‬
‫אתה לא מתעלם מהראיות. אתה מטיל ספק בכול.‬
‫אז חזרתי לסוויטה שלה.‬
‫חיטטתי ופתחתי מגירה,‬
‫ויש כלי קטן עם צבע מאכל אדום.‬
‫- צבע מאכל אדום בוהק -‬
‫וחשבתי, "למה יש לך צבע מאכל אדום?"‬
‫זה מחזיר אותי לכמה חודשים קודם לכן,‬
‫כשקיבלתי תמונה‬
‫של דם בשתן.‬
‫אמרתי, "מה..."‬
‫"למה יש לך צבע מאכל אדום?"‬
‫אתה אומר שהשתמשתי בצבע כדי ליצור דם.‬
‫לא, בני.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫אני לא עובדת על אף אחד.‬
‫היא אמרה שזו תרופה סינית כלשהי.‬
‫אוכלים את זה ועושים ככה וככה.‬
‫אני אישה חולה.‬
‫אבל...‬
‫אני מקווה שאני אשרוד.‬
‫חיפשנו בגוגל את התרופות שלה.‬
‫אבל רובן היו ללחץ דם,‬
‫כולסטרול, סוכרת.‬
‫הכול חוץ מזה.‬
‫הכול חוץ מסרטן.‬
‫ואני חושב, לא היה לה סרטן.‬
‫היא...‬
‫שיקרה.‬
‫וקיבלתי החלטות משנות חיים על סמך זה.‬
‫קיבלתי החלטות שהשפיעו‬
‫על הבן שלי, על בת הזוג שלי.‬
‫והבנתי שאני טובע בחובות.‬
‫האם סבא שלי‬
‫הוא באמת הסולטאן לשעבר של ברוניי?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬ ‫-ואת מאמינה לזה?‬
‫כן.‬
‫תקשיב, אימא שלי עשתה איתו אהבה.‬
‫רצתה להתחתן איתו.‬
‫הוא לא הסכים להתחתן‬ ‫כי היו לו יותר מדי נשים.‬
‫לכן אימא שלי שנאה אותי.‬
‫כשהיא הרתה אותי‬
‫היא הרגישה חרטה.‬
‫הגוף שלה נוצל‬
‫כשהיא הזדיינה עם האיש הזה.‬
‫אם אתה רוצה לדעת את האמת,‬
‫בסדר?‬
‫אז דוד שלי הוא סולטאן ברוניי הנוכחי?‬
‫כן.‬
‫את הבת של הסולטאן של ברוניי‬
‫ואחד האנשים העשירים בעולם?‬
‫אני אומרת לך, כן!‬
‫עוד נראה.‬
‫עם הזמן, אתה תראה.‬
‫לא אכפת לי אם אתה מאמין לי או לא.‬
‫זו בעיה שלך.‬
‫חכה ותראה.‬
‫אני מקווה שהכול נכון כי אם לא,‬
‫ואני איוותר במצב הזה‬ ‫אחרי שפגשתי אותך, אימא, אז...‬
‫אני אחזור אליך עוד דקה.‬
‫אני הולכת לשירותים.‬
‫טוב, אימא.‬
‫ביי.‬
‫הקירות סוגרים עליי.‬
‫אין לי מזומן. אין לי תמיכה.‬
‫אין לי דרך לצאת מזה.‬
‫זה מקום אפל.‬
‫זה סוגר עליך. באמת.‬
‫אתה לא יודע מה לעשות, באמת.‬
‫יצרתי קשר עם "אקשן פרוד" בבריטניה‬
‫כי ידעתי שיש דרך לרשום מישהו‬
‫כאדם פגיע אם הוא חווה מניפולציה כלכלית.‬
‫גם הלכתי למשטרה בשלב הזה,‬ ‫ומהר מאוד נאמר לי‬
‫שזה לא ייחשב כהונאה כי היא אימא שלו.‬
‫אמרו לי, "היא אישה בת 80.‬
‫"אנחנו לא רואים פשעים כאלה.‬ ‫את בטוחה שזאת אימא שלו?"‬
‫דיון לא נראית כמו פושעת טיפוסית.‬
‫היא מרותקת לכיסא גלגלים,‬ ‫היא בשנות ה-80 לחייה.‬
‫יש לה מחלה סופנית לכאורה.‬
‫היא בעלת משקל עודף ולא בריאה.‬
‫ואף אחד מהדברים האלה‬ ‫לא הצביע על כך שהיא פושעת.‬
‫עשרה חודשים אחרי שנתתי לדיון את הכסף,‬
‫עדיין אין התקדמות בהשקעה.‬
‫החרדה שלי בשיאה.‬
‫אני חושב, "האם דיון עבדה עליי?"‬
‫התחלתי לכתוב ישירות‬
‫למשרד החוץ של ברוניי.‬
‫והם ענו, "למיטב ידיעת השגרירות,‬
‫אין אישה בשם דיון מארי האנה‬
‫או תרזה האטון מחמוד‬
‫כפי שכתוב בדוא"ל שלך, אשר רשומה‬ ‫כקרובת משפחה של בית המלוכה של ברוניי.‬
‫אנו מצטערים להודיע‬
‫"שאנו לא יכולים לספק כל סיוע בעניין הזה."‬
‫מה שמעיד על כך‬
‫שלדיון‬
‫אין שום קשר‬
‫לבית המלוכה.‬
‫אז כל הסיפורים שלה מזויפים לפי הרשויות.‬
‫יכול להיות שהכול היה תרמית.‬
‫במקרה הגרוע ביותר,‬
‫הכול הלך.‬
‫ואני לא אקבל את הכסף שלי בחזרה.‬
‫אני שקוע בחובות.‬
‫הרגשתי כאילו נזרקתי למים.‬
‫ואתה לא יכול לנשום.‬
‫יש יד חזקה שדוחפת את הראש שלך למטה‬
‫ברגע לפני שאתה עומד לטבוע.‬
‫הגברתי את הלחץ עליה.‬
‫שאלתי אותה ישירות.‬
‫"מתי תחזירי לנו את הכסף שלנו?"‬
‫התשובה ממנה,‬
‫"לעולם לא אשכח מה שעשית בשבילי."‬
‫החלטתי ליצור קשר עם גרהם בפעם הראשונה.‬
‫"אתה יודע שהיא מקבלת ממני כסף.‬
‫"נתתי לה סכום עתק."‬
‫השורה התחתונה היא 150,000 אירו.‬
‫גרהם התחרפן.‬
‫הוא התחרפן באותו הרגע.‬
‫כשפנג אמר לי שהוא הלווה לה כסף,‬
‫אמרתי,‬
‫"אז בעצם, זה הכסף שלך‬ ‫שהשתמשנו בו בלונדון."‬
‫מה שעשה לי בחילה רצינית.‬
‫אני מרגיש בחילה.‬
‫אז אמרתי, "גרהם, אני לא חושב שאתה איש רע,‬
‫"אדם רע בכלל."‬
‫"למה שמעתי עליך כל כך הרבה דברים שליליים?‬
‫"ולמה כל כך הרבה דברים שהיא אמרה לי,‬
‫"אמרה לאנשים אחרים 'אל תסמכו על גרהם'?"‬
‫אם גרהם יתקשר,‬
‫אל תגיד כלום.‬
‫תשמור את זה בסוד אם תוכל.‬
‫אל תספר כלום,‬
‫תשמור את זה לעצמך.‬
‫דבר איתי מחר.‬
‫כשהוא לא נמצא.‬
‫כשתקבל את זה,‬
‫כשתסיים, תמחק את זה.‬
‫אל תקשיב לגרהם,‬
‫תקשיב לי.‬
‫"אל תספר לגרהם."‬
‫"אל תספר לגרהם" זה משפט ששמעתי הרבה.‬
‫ההבנה מתחילה לחלחל‬
‫שהאישה הזאת לא מי שהיא טוענת שהיא.‬
‫בגלל הצורך הבסיסי בקבלה ובאימא,‬
‫עבדו עליי.‬
‫היא אשפית מניפולציות.‬
‫היא לא חולה. אין לה כסף.‬
‫היא נוכלת.‬
‫חברים שלו המשיכו ללחוץ עליו,‬
‫"איפה ההוכחה שהיא באמת אימא שלך?‬
‫"יש כאן המון שקרים.‬
‫"איפה הראיות הקונקרטיות שלך‬ ‫שהיא אימך הביולוגית?"‬
‫ביקשתי בדיקת די-אן-איי‬ ‫בפגישה הראשונה איתה.‬
‫"בואי נעשה בדיקת די-אן-איי."‬ ‫"לא, אין צורך בבדיקה.‬
‫"אתה מאמין או שאתה לא מאמין לי."‬
‫שום דבר ממה שהיא אמרה היה נכון.‬
‫אז הדרך היחידה לגלות בוודאות‬ ‫הייתה בדיקת די-אן-איי.‬
‫ביום שנתנו את הדגימה,‬ ‫ישבנו במלון חמישה כוכבים.‬
‫שני סטים של דגימות.‬
‫הכנסנו אותן למבחנות.‬
‫אמרו לנו שיכול להיות‬ ‫שייקח שבועות עד שהתוצאות יגיעו.‬
‫חלק ממני לא רצה שנהיה קרובי משפחה,‬ ‫מן הסתם.‬
‫כי למה שאחד מבני המשפחה שלי יתנהג ככה?‬
‫אז אלה התוצאות שלי.‬
‫כתוב,‬
‫"אני חד משמעית,‬
‫"ב-99.9 אחוז‬
‫"ה...‬
‫"הבן הביולוגי‬
‫"של גברת דיון מארי האנה."‬
‫היא אימא שלי.‬
‫זה הדבר הכי קשה להבנה.‬
‫למה עשית את זה לבן שלך?‬
‫הפעם האחרונה שראיתי אותה‬
‫הייתה סביב הזמן של בדיקת הדי-אן-איי.‬
‫פתאום אין הודעות.‬
‫אין שיחות.‬
‫היא ניתקה את כל הקשרים שלה.‬
‫שנה אחרי שחתמנו על החוזה,‬ ‫עדיין אין לי כסף.‬
‫אין מחויבות.‬
‫אין תקשורת.‬
‫דיון די נעלמה.‬
‫דיברתי עם ג'וניאן‬ ‫ואמרתי, "הוצאנו הרבה כסף.‬
‫"למעלה ממאה אלף.‬
‫"אבל נתייחס לזה כאל הפסד."‬
‫אתה יודע, זה מנגנון הישרדות.‬ ‫אתה פשוט משחרר וממשיך הלאה.‬
‫השקעתי המון אנרגיה,‬
‫זמן ואהבה, במובן מסוים.‬
‫אבל זה לימד אותי לקח גדול.‬
‫לראות את המציאות בדיוק כפי שהיא.‬
‫לא לפתח תקוות שווא.‬
‫היי, אימא. רק רציתי לדעת שאת בסדר,‬
‫ואת יודעת, אני יודע...‬
‫שעשית מה שעשית.‬
‫זה עלה לי, זה עלה למשפחה שלי,‬ ‫זה עלה לכולם.‬
‫אבל מה אני יכול לעשות?‬
‫זה נעשה, נכון?‬
‫אני רק צריך לאסוף את השברים.‬
‫ושוב נעלמת, אז...‬
‫מה אני יכול לעשות?‬
‫נעלמת...‬
‫שוב.‬
‫סינגפור, סמראנג,‬
‫אינדונזיה, ברוניי, איפה שלא תהיי.‬
‫אולי יום אחד תוכלי להסביר לי למה.‬
‫אולי לא.‬
‫אני לעולם לא אבין באמת, אימא.‬
‫תשמרי על עצמך, אימא.‬
‫הכרתי אותה‬
‫קצת יותר משנה.‬
‫אני קורא לאימא‬
‫"דיון" עכשיו‬
‫כי אף אימא‬
‫לא צריכה להיכנס לחיים של מישהו‬ ‫ולעשות את זה.‬
‫אז עדיף...‬
‫עדיף להפסיק לקרוא לה "אימא".‬
‫זה נוגד כל‬
‫מה שאתה חושב שאימא אמורה להיות.‬
‫אכפתיות ואהבה והגנה על ילד, ו...‬
‫היא לא עשתה דבר מזה.‬
‫והיא למעשה הרסה את חיי הבן שלה.‬
‫בלי חרטה.‬
‫מי זו האישה הזאת?‬
‫אני בגוגל‬
‫שעות על גבי שעות בכל יום,‬ ‫מנסה למצוא מידע עליה.‬
‫עבדתי במלון חמישה כוכבים‬ ‫מאוד מפואר בציריך...‬
‫התחלתי ליצור קשר עם אנשים אחרים‬
‫כדי לנסות להבין גם את התמונה הכוללת.‬
‫האמת שהיא השאירה סט טבעות יהלום למלון‬
‫כי היא לא שילמה על החדר שלה,‬
‫ואז התגלה‬ ‫שהם אפילו לא היו יהלומים אמיתיים.‬
‫כשהתחלתי לדבר עם אנשים,‬ ‫התחלתי להבין שהתרמית של דיון‬
‫הייתה הרבה יותר גדולה מגרהם וממני.‬
‫אני חושבת שעד אז,‬
‫חשבתי שההתנהגות שלה‬ ‫הייתה מופנית רק כלפי גרהם.‬
‫אבל ככל שדיברתי עם יותר אנשים,‬
‫הפשע הזה רק גדל יותר ויותר.‬
‫תוכל לומר לי כמה כסף הפסדת בגלל דיון?‬
‫- אג'יק -‬
‫לפחות 627 מיליון רופי.‬
‫וואו.‬ ‫-ארבעים ואחד אלף.‬
‫ארבעים ואחד אלף דולר?‬
‫כן.‬ ‫-וואו.‬
‫אשתי ואני התייחסנו אליה כמו לאימא שלנו.‬
‫כאימא שלנו.‬
‫אתה יכול להגיד לי מתי זה קרה?‬ ‫מתי פגשת את דיון?‬
‫ינואר 2020.‬
‫בסדר. באינדונזיה?‬
‫באינדונזיה, כן.‬
‫היא עשתה לך את אותו הדבר‬ ‫ממש לפני שהיא פגשה אותנו.‬
‫בהתחלה היא שילמה על הכול בעצמה.‬
‫ארבעים ואחד אלף דולר‬
‫מעבר ממלון חמישה כוכבים אחד למשנהו.‬
‫חשבנו, "וואו,‬ ‫האישה הזאת כנראה עמידה מאוד".‬
‫הקורבנות הנוספים הם‬
‫ברובם, מוסלמים באינדונזיה‬
‫שרצו לנסוע לחג'.‬
‫אז דיון אומרת לאנשים שהיא תציע להם‬
‫נסיעה זולה יותר לחג'‬
‫לחגיגה המוסלמית.‬ ‫-כן.‬
‫הכול בולשיט.‬
‫הייתי אחד מהאנשים‬ ‫ששילמו על הנסיעה הזאת,‬
‫אבל היא לא סיפקה את הנסיעה.‬
‫ואני חושש שאותו הדבר קרה‬
‫למאות אנשים שעבדו עליהם.‬
‫היא באמת משהו מיוחד. כלומר...‬
‫אתה חייב לתהות למה.‬ ‫למה היא הייתה חייבת להיכנס לחיים שלנו?‬
‫כשפגשתי את אימא לראשונה,‬ ‫היה לה כרטיס חזרה במחלקה ראשונה.‬
‫היא השתמשה בו לפני הסגר‬ ‫כדי להגיע לבריטניה דרך בנגקוק.‬
‫לא הבנתי את זה בזמנו,‬ ‫אבל היא הייתה אמורה לחזור‬
‫שבועיים לאחר תחילת הסגר.‬
‫אז הדבר היחיד שאני יכול להסיק מזה‬
‫הוא שאם הסגר לא היה קורה,‬ ‫כנראה שבחיים לא הייתי פוגש אותה.‬
‫היא הייתה נוכלת.‬
‫אבל אין כניסה ויציאה של תיירים.‬
‫משפחות עשירות, לא משנה. אין דרך להתפרנס.‬
‫אז מה את עושה?‬
‫את נכנסת לאינטרנט, מוצאת את בנך.‬
‫- גרהם הורניגולד -‬
‫קל מאוד.‬
‫ברור שהיא סיפרה לנו‬ ‫שנותרו לה שישה חודשים לחיות.‬
‫כתוצאה מכך, אני אקבל החלטות‬
‫בהתבסס עליה בלבד.‬
‫כדי לוודא שששת החודשים האלה‬ ‫יהיו הכי טובים שאפשר.‬
‫צריך לקבל החלטות מהירות.‬
‫אתה רוצה כמה שיותר זיכרונות‬ ‫בפרק הזמן הקצר הזה.‬
‫היא בטח עושה את זה כבר שנים‬ ‫אם היא מכירה את כל הקונסיירז'ים,‬
‫את פקיד הקבלה הראשי,‬
‫ואת אנשי המלונאות בבתי המלון שהיא שהתה בם.‬
‫אז זה לא משהו שקרה בן לילה.‬
‫אני ממשיכה לחקור‬
‫כי גרהם גדל בלי אימא שלו.‬
‫אנחנו רוצים לדעת‬ ‫איפה היא הייתה בתקופה הזאת.‬
‫אתה יכול לבדוק את העבר שלי.‬
‫אם יש לי עבר פלילי, פשוט תבדוק.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אין לי כלום.‬
‫אז זה מ-1982.‬
‫"דיון הורניגולד, בת 41, ללא מען קבוע,‬
‫"מודה באשמת ארבעה אישומים‬
‫"של השגת כסף ותכשיטים במרמה."‬
‫- אישה נכלאת בשל הונאה -‬
‫נאמר בהמשך שהיא הציגה את עצמה‬
‫כאישה עמידה,‬
‫ושהיא רימתה אנשים‬ ‫בכך שהבטיחה הבטחות שלא יכלה לקיים.‬
‫לפני 40 שנה, היא עשתה את אותו הדבר.‬
‫גרהם היה בן שמונה בתקופה הזאת.‬
‫"השופט כלא את הורניגולד לשנתיים,‬
‫"אבל השהה שמונה חודשים מגזר הדין.‬
‫"בית המשפט שמע שהורניגולד,‬ ‫אשר נולדה במלזיה,‬
‫"הגיעה לבריטניה ב-1971.‬
‫"היא נקנסה בגין שלוש עבירות גנבה מחנויות‬
‫"בפברואר 1980,‬
‫"ובספטמבר באותה שנה,‬ ‫היא קיבלה 18 חודשי מאסר,‬
‫"שהושעו במשך שנתיים‬ ‫אחרי שהודתה בעבירות‬
‫"של השגת רכוש במרמה."‬
‫הלוואי שידעתי את זה קודם.‬
‫רציתי לדעת מי הייתה אימא שלי.‬
‫זו מי שהיא ומי שהיא הייתה כל חייה.‬
‫אישה מומחית ומנוסה עבדה עליי.‬
‫ובמקרה, היא אימא שלי.‬
‫שלום, בן.‬
‫מה קורה? איפה את?‬
‫אני במלזיה.‬
‫אני רק רוצה לדבר עם הבן שלי.‬
‫- למעלה משנה‬ ‫מאז שגרהם ראה את אימו לאחרונה... -‬
‫אני אוהבת אותך, בן.‬
‫אני באמת אוהבת אותך.‬
‫באמת?‬
‫אני מצטערת על מה שקרה.‬
‫אני ממש מצטערת על מה שקרה.‬
‫כן, זה היה משנה חיים, אימא.‬
‫זה בסדר.‬
‫אבל אני מצטערת.‬
‫מעומק ליבי, אני מצטערת.‬
‫עשיתי מה שעשיתי.‬
‫אני לא יכולה לשנות את זה, בן.‬
‫אני לא יכולה לשנות.‬
‫תשמרי על עצמך, כן? אני צריך ללכת.‬
‫מספיק עם הבולשיט.‬
‫הימים האלה חלפו.‬
‫הגיע הזמן להמשיך הלאה.‬
‫דיון לא הגיבה לבקשות לתגובה.‬
‫היא מעולם לא עמדה לדין פלילי‬
‫על ההאשמות בסרט התיעודי הזה.‬
‫השנה שהייתה לי עם אימא שלי‬
‫גבתה מחיר עצום מהיחסים שלי עם הת'ר.‬
‫היה שלב שבו קיוויתי להשלים עם גרהם.‬
‫אבל זמן רב לאחר מכן,‬ ‫אחרי שהדברים די נרגעו,‬
‫גרהם ואני הגענו למסקנה שאני לא אחזור.‬
‫את הופכת לאימא‬ ‫והילד שלך הופך לדבר הכי חשוב.‬
‫ואת חייבת לתת לו‬ ‫את החיים הכי טובים שאפשר.‬
‫אני מתגעגע אליהם בכל יום.‬
‫אבל הוא מאושר.‬
‫יש לו יציבות, ויש לו משפחה שאוהבת אותו.‬
‫עד כמה שזה כואב,‬
‫עד כמה שזה היה מלחיץ,‬
‫חזרתי לחיים שלי.‬
‫הבנתי שאפשר להתאושש,‬
‫לקום על הרגליים ולהתקדם.‬
‫אתה כן צריך חברים קרובים בסביבתך‬
‫שיתפקדו כמשפחה שלך.‬
‫בעדינות.‬
‫בשבילי, זה קורה במטבח.‬
‫אלה האנשים שעזרו לי‬
‫בתקופה הכי קשה של חיי.‬
‫חואן, הוא היה חבר טוב כל כך.‬
‫ברגעים הכי מכוערים, הם היו שם.‬
‫ידעתי שאתה יודע לבשל.‬
‫ולזה קוראים משפחה.‬
‫אין ראיות שהבנקאי או עורך הדין‬
‫היו שותפים להונאה לכאורה של דיון.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬