Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫בדצמבר 2024 נמסר לקונאן אובריאן‬
‫כי הוחלט להעניק לו‬ ‫את פרס מארק טוויין להומור אמריקאי.‬
‫כעבור חודשיים הכריז ממשל טראמפ החדש‬ ‫כי הוא משתלט על מרכז קנדי.‬
‫היי, קונאן!‬ ‫-היי. מה שלומך?‬
‫ב-23 במרץ 2025 החליטו קונאן וחבריו‬ ‫לבוא לטקס בוושינגטון הבירה…‬
‫…לערב של צחוק, חופש ביטוי ומשקאות בחינם.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫ברוכים הבאים לעידן חדש במרכז קנדי.‬
‫מרכז קנדי שמעלה על נס‬ ‫את הערכים האמיתיים של אמריקה.‬
‫כעת יוצג על הבמה המהוללת הזאת‬ ‫מופע בידור מכובד, אלגנטי ומהוגן‬
‫שהאומה שלנו יכולה להתגאות בו.‬
‫ערב טוב,‬
‫וברוכים הבאים למרכז קנדי.‬
‫תודה לכולכם שבאתם, ותתביישו לכם שאתם כאן!‬
‫זה יספיק, כן?‬
‫ועכשיו, גבירותיי ורבותיי,‬
‫אנא קבלו במחיאות כפיים את הזוכה ה-26‬
‫בפרס מארק טוויין,‬
‫קונאן אודונל!‬
‫אובריאן.‬
‫אובריאן. כן.‬ ‫-היי!‬
‫קונאן!‬ ‫-תודה.‬
‫תודה רבה!‬
‫זה הזוי לגמרי.‬
‫כן!‬
‫תודה רבה.‬
‫איך עמיתיך לעבודה יתארו אותך?‬
‫הוגן, כנה ובעל יצירתיות בלתי נדלית.‬
‫אתה אמור להשתמש במילה אחת או פחות.‬
‫אתה נראה כמו בובת מבחן ריסוק ג'ינג'ית.‬
‫הלוואי שהיה לי הביטחון שלך.‬ ‫-לא, אני סתם עף על עצמי.‬
‫אני בסדר גמור.‬
‫אני מניח שאני סוג של מופע החימום עכשיו.‬
‫טוב, עצור.‬
‫אתה עצור על חשיפת זקפה בפומבי.‬
‫אתה יודע, אני מחשיב את עצמי לקולנוען.‬
‫הלו, עבודה?‬
‫עבודה בטלוויזיה?‬
‫כדאי שתהיה טוב כמו לטרמן.‬
‫אני אנסה.‬
‫קבלו את המנחה שלכם, קונאן אובריאן!‬
‫חבילת ערוצים בסיסית.‬
‫- תן זכות קדימה -‬
‫את רואה את הבדיחות? הוא לא מפסיק אף פעם.‬
‫ג'ינג'ר, לא!‬
‫בשנת 2000!‬
‫האורח הבא שלי הוא…‬
‫המפריע!‬
‫אתה מניאק.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫לפעמים הוא נכנס לדמות‬ ‫כשהוא לא רוצה לענות ברצינות.‬
‫זה לא נכון.‬
‫"אסור לקחת כדורים ולנהוג!"‬
‫תודה. אנא הישארו במקומותיכם.‬
‫עשינו את זה! כן!‬
‫- אוניברסיטת פיניקס -‬
‫ברוכים הבאים ל"קונאן אובריאן צריך חבר".‬
‫יש!‬
‫תביא לי בבוק.‬
‫וכשאתה מביא לו "בבוק",‬ ‫אתה יכול להביא לי בקבוק?‬
‫אני לא אבזבז זמן!‬
‫סטנדאפיסט,‬
‫שחקן, ועכשיו מנחה תוכנית אירוח,‬
‫הוא באמת אדם חד-פעלים.‬
‫אנא קבלו במחיאות כפיים‬
‫את ג'ון מולייני!‬
‫ערב טוב. אני ג'ון מולייני.‬
‫זה כבוד להיות כאן במרכז קנדי,‬
‫או כפי שייקרא בשבוע הבא,‬
‫"היכל רוי כהן לגברים גדולים וחזקים‬ ‫שאוהבים את המחזמר קאטס".‬
‫אני רוצה לברך‬
‫את ידידי קונאן אובריאן,‬
‫החתן ה-26‬
‫והאחרון של פרס מארק טוויין להומור אמריקאי.‬
‫כששמעתי שקונאן אובריאן‬ ‫זכה בפרס מארק טוויין לשנת 2025,‬
‫נזכרתי במשהו שדייוויד ברקוביץ',‬ ‫הידוע גם בשם "בנו של סם",‬
‫אמר כשהוא נתפס בלילה חם ביונקרס ב-1977.‬
‫"היי, למה לקח לכם כל כך הרבה זמן?"‬
‫לרוב, נאומים כאלה מתחילים בכמה בדיחות,‬
‫ואת החלק הנחמד שומרים לסוף.‬
‫אני אגמור עם זה ישר ואתחיל בחלק הנחמד.‬
‫קונאן אובריאן, אתה הגיבור שלי.‬
‫בזכותך,‬
‫החלטתי שאהיה כותב בדיחות,‬
‫שמשום מה, למרות כל הנתונים,‬ ‫גם זוכה להופיע בטלוויזיה.‬
‫ובזכותך, זה קרה.‬
‫הראית לי איך גבר קתולי מוזר‬
‫שנראה טוב כלפי חוץ,‬ ‫אבל בתוך תוכו הוא מתוסבך להפליא,‬
‫יכול לנווט בתעשיית הבידור.‬
‫העתקתי וגנבתי ממך בכל דרך אפשרית.‬
‫קונאן, אני מודה לך מקרב לב.‬
‫אני…‬
‫צפיתי בתוכנית הבכורה‬ ‫של "לייט נייט עם קונאן אובריאן"‬
‫ב-13 בספטמבר 1993.‬
‫ובן רגע אהבתי אותך כל כך,‬
‫שלא יכולתי לדמיין‬ ‫שלהיות המעריץ הכי גדול שלך במשך 32 שנים‬
‫תהיה אחת החוויות הכי מטלטלות רגשית בחיי.‬
‫להיות מעריץ של קונאן מתחילת דרכו‬ ‫זה מלחיץ נורא.‬
‫תמיד צריך לחתום על איזו עצומה,‬
‫או להשתתף במחאה כדי להציל אותו.‬
‫זה כמו להיות מעריץ של מרכז קהילתי‬ ‫בשכונה שעברה ג'נטריפיקציה‬
‫שיזמי נדל"ן רוצים להרוס.‬
‫אין שום טיעון מוצדק בעדו,‬ ‫אבל אנחנו צועקים, "אל תיקחו אותו מאיתנו!"‬
‫קונאן התקשה בתחילת דרכו,‬
‫ובשלב מסוים הוא הוחתם‬ ‫על סדרה של חוזים ל-13 שבועות,‬
‫עובדה שאני יודע מאז שהייתי בן 12.‬
‫ילד בן 12 לא צריך להסתובב במתח,‬
‫"אלוהים, הלוואי שיחדשו לקונאן את החוזה".‬
‫זה לא לחץ שילד צריך להרגיש.‬
‫עכשיו, אולי תשאלו,‬ ‫"היה לך ניסיון קודם בזה?"‬
‫הייתי מעריץ של הקאבס,‬
‫אז ידעתי איך לעודד אנשים שתמיד מפסידים,‬
‫אבל עם קונאן זה כמו להיות מעריץ של הקאבס,‬
‫אבל אתה חושב שההפסד שלהם‬ ‫היה כל כך מדהים, שהם בעצם ניצחו,‬
‫ואתה מנסה לשכנע את לוח התוצאות.‬
‫זה כמו להיות אוהד של הקאבס,‬ ‫אם אחרי כל משחק‬
‫יש דיון רציני בשאלה אם הקאבס‬
‫צריכים להמשיך להיות קבוצה.‬
‫אבל כל כך שמחתי להיות בקבוצה שלך.‬
‫בעשר השנים הבאות ניסיתי ללכת בעקבותיך.‬
‫ביולי 2008 אכלתי ארוחת ערב עם אימא שלי,‬
‫והתקשרו אליי להודיע שהתקבלתי‬ ‫לעבודה ככותב ב"סאטרדיי נייט לייב".‬
‫וחזרתי פנימה וסיפרתי לאימא שלי,‬
‫והמלצר שמע אותי‬
‫ואמר, "אתה יודע שככה קונאן אובריאן התחיל?"‬
‫ואמרתי, "ידעתי את זה מחצית מחיי,‬ ‫חתיכת מטומטם".‬
‫התחלתי לעבוד בעבודה הישנה של קונאן‬
‫בשעה שהוא המשיך ללכת מחיל אל חיל.‬
‫ואז, ב-2010, אלוהים אדירים, שוב התחלנו.‬
‫אני צריך לכבול את עצמי לעץ של קונאן‬
‫כי הבולדוזרים מתקרבים.‬
‫אבל, היי…‬
‫לא נתעכב על התקופה הזאת.‬
‫קונאן הבהיר לכולם‬ ‫שהוא המשיך הלאה בחוכמה ובחן.‬
‫אבל אנחנו, כל החסידים המטורפים שלו,‬
‫פשוט המשכנו לשוטט ברחבי המדינה,‬
‫מתוסכלים ופרנואידים, מאמינים שהאנשים‬ ‫שמשלמים לנו הם בעצם האויבים שלנו.‬
‫זה בלגן.‬
‫קונאן אמר, "אל תהיו ציניים",‬ ‫ואז לקח 50 מיליון דולר.‬
‫אתה האנדרדוג הכי עשיר בעיר הזאת.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫קונאן, השגת משהו יוצא דופן.‬
‫נשארת על המסכים שלנו,‬ ‫היית מבריק תמיד, מהרגע הראשון,‬
‫אבל הסתגלת וחידשת ותמרנת‬
‫ופיצחת את סוד הקסם שוב ושוב.‬
‫עשית את זה. ניצחת.‬
‫זה מזכיר לי…‬
‫ציטוט שלעיתים קרובות מיוחס למארק טוויין,‬
‫אף על פי שרבים טוענים‬ ‫שבנו של סם אמר זאת לראשונה.‬
‫היסטוריונים עדיין מתווכחים על מקור הציטוט,‬ ‫אבל בכל מקרה, הוא מתאים הערב.‬
‫אז שוב, לא ברור מי אמר את זה,‬ ‫מארק טוויין או בנו של סם.‬
‫"ג'ימי ברסלין היקר…‬
‫"זה בנו של סם.‬
‫"אל תחשוב שרק כי לא שמעת ממני זמן רב,‬
‫"הלכתי לישון. לא.‬
‫"האמת היא שאני עדיין כאן,‬
‫"כמו רוח שמשוטטת בלילה,‬
‫"צמא, רעב,‬
‫"עוצר לנוח אך לעיתים נדירות,‬
‫"להוט לרצות את אבא סם.‬
‫"אני אוהב את העבודה שלי,‬ ‫ועכשיו החלל הריק התמלא.‬
‫"שלך ברצח, מר מפלצת…‬
‫"הידוע גם בשם בנו של סם."‬
‫תודה שנתת לי להיות כאן, וברכותיי, קונאן.‬
‫האורח הבא יכול למצוא הומור בכל דבר,‬
‫חוץ מאשר בשבעת הסרטים האחרונים שלו.‬
‫אנא קבלו את ויל פרל!‬
‫אז… בסדר.‬
‫תקשיבו, אין לי מושג איך להתחיל.‬
‫קונאן בכלל כאן הערב? אנחנו יודעים?‬
‫לא? הוא כאן? יש לכם מושג?‬
‫איפה?‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫הפסיכולוגית שלי אמרה לי‬ ‫לא לדחוף את עצמי למרכז הבמה הערב,‬
‫ובדרך כלל הייתי מסכים איתה,‬
‫זה ערב מיוחד מאוד, אבל…‬
‫אבל אני מצטער,‬ ‫אני חייב לדבר על הפיל שבחדר.‬
‫אז, חלקכם אולי לא יודעים את זה,‬
‫אבל קיבלתי את פרס מארק טוויין‬ ‫להומור אמריקאי ב-2011.‬
‫לא, לא. תודה.‬
‫תודה.‬
‫בזמנו התחרות הייתה עזה בהרבה.‬
‫אבל זה לא שייך לעניין.‬
‫ולמזלי, קונאן אובריאן,‬
‫האיש שיושב שם,‬
‫דיבר אז בשבחי, כפי שאני עושה עכשיו,‬
‫וקונאן אמר כמה דברים נחמדים מאוד.‬
‫אחרי הטקס, קונאן בא לברך אותי‬
‫ואמר שזכיתי בצדק‬
‫ושאני אחד האנשים הכי מצחיקים שהוא מכיר.‬
‫אבל אז קונאן אמר לי משהו,‬ ‫ואני זוכר את זה כאילו זה קרה אתמול.‬
‫הוא אמר, "היי, רק שתדע,‬
‫"אם אי פעם יציעו לי את פרס מארק טוויין,‬
‫"אני אסרב.‬
‫"לא אקבל את הפרס מתוך כבוד אליך."‬
‫לא אמרתי את זה. לא.‬
‫ועוד איך אמרת!‬
‫אלוהים!‬
‫לגמרי אמרת את זה!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, אמרת את זה!‬
‫אלוהים!‬
‫באמת?‬ ‫-לא אמרתי.‬
‫לא להאמין עליך!‬
‫אלוהים!‬
‫כל כך מתאים לקונאן לעשות את זה!‬
‫אתה אומר שהמצאתי את זה?‬
‫זה מה שאתה אומר?‬
‫אני יודע שזה הערב שלך,‬ ‫אבל אתה נראה כמו אידיוט כרגע!‬
‫אתה נראה מטורף!‬
‫ידעתי שזה יקרה.‬
‫ואין לי זמן לזה!‬
‫אתה יודע מה אני אמור לעשות עכשיו?‬
‫יש לך מושג?‬
‫אני אמור לסגור את משרד החינוך, בסדר?‬
‫אבל עכשיו אני מתמודד עם החרא הזה!‬
‫עכשיו…‬
‫ג'קי, הפסיכולוגית שלי,‬ ‫הזהירה אותי שזה עלול לקרות.‬
‫שתסרב להכיר בעובדות,‬
‫ושאני צריך להפנים שאולי, רק אולי,‬
‫אתה, קונאן אובריאן,‬
‫אכן קיבלת את הפרס הזה בצדק.‬
‫שלמעשה, ידידי, אתה אחד האנשים‬ ‫הכי חריפים, חכמים ומצחיקים שפגשתי בחיי.‬
‫האמת היא‬
‫שלעולם לא תדע כמה ביטחון‬ ‫הנדיבות שלך העניקה לי כקומיקאי,‬
‫כשהתשתי לא פעם את הקהל שלך‬ ‫במערכונים ארוכים ומורכבים‬
‫עם תמורה מועטה מאוד,‬
‫ממש כמו הנאום הזה‬ ‫שכולכם נאלצתם לשמוע עכשיו.‬
‫לא משנה איזה רעיון מטורף הצעתי,‬ ‫מעולם לא סירבת.‬
‫וכשעזבת את "טונייט שואו"‬
‫כי התוכנית של ג'יי לנו ב-22:00‬ ‫הייתה פשוט פופולרית מדי…‬
‫זה היה רגע תרבותי. ג'יי לנו ב-22:00.‬
‫היא שיקפה את רוח התקופה.‬
‫בתוכנית האחרונה שלך ראיתי אותך פונה לקהל‬ ‫ומבקש מאיתנו לא להיות ציניים,‬
‫להמשיך להילחם על האמונות שלנו,‬
‫גם בקומדיה וגם בחיים.‬
‫ולמרות מה שאמרת לי באותו ערב‬ ‫במסיבה אחרי הטקס ב-2011,‬
‫אני חושב שאתה באמת ראוי לפרס הזה.‬
‫ברכותיי.‬
‫אנשים חכמים הם קומיקאים נהדרים,‬
‫והוא לא מרגיש מאוים אם מישהו מצחיק כמוהו,‬
‫או, חס וחלילה, מצחיק יותר.‬
‫זה לא תמיד קורה.‬
‫זה לא קורה הרבה.‬
‫אבל זו הסיבה שכולנו כאן.‬
‫אנא קבלו את הגרסה הנשית של ריקי ג'רווייס,‬
‫אבל עם בדיחות מצחיקות יותר‬ ‫וציצים קטנים יותר,‬
‫ניקי גלייזר!‬
‫ערב טוב.‬
‫זה היה בסתיו 1998.‬
‫הייתי בשנה ראשונה בתיכון,‬
‫ואבא שלי חזר מהעבודה ואמר,‬
‫"ניק, את חייבת לצפות‬ ‫בתוכנית שהקלטתי לך אתמול בלילה.‬
‫"אני בטוח שתמותי עליה."‬
‫אז התיישבתי בחוסר רצון.‬
‫הוא הכניס את הקלטת לווידאו,‬
‫ומה שראיתי שינה לחלוטין את חיי.‬
‫זו הייתה קלטת סקס שהוא ואימא שלי‬ ‫צילמו בסוף השבוע. אבל אחרי…‬
‫אחרי שהוא מצא את הקלטת הנכונה‬
‫ואחרי שהפסקתי להקיא,‬
‫הוא הראה לי…‬
‫הוא הראה לי את הספיישל החמישי‬ ‫של לייט נייט עם קונאן אובריאן,‬
‫והייתי באקסטזה מוחלטת,‬
‫עוד יותר מאבא שלי בקלטת הראשונה.‬
‫לא האמנתי!‬
‫אמרתי, איך יכול להיות שהתוכנית‬ ‫משודרת כבר חמש שנים, ורק עכשיו גיליתי?‬
‫ואבא שלי אמר,‬ ‫"כי היא הייתה גרועה בשלוש השנים הראשונות".‬
‫חשבתי, זו בכלל תוכנית לייט נייט?‬
‫כאילו, כנראה, כי הוא גבר בחליפה‬
‫והוא מראיין שחקן נחשב,‬
‫אבל אחרי הפסקת פרסומות אחת,‬
‫הוא צרח על דמות‬ ‫בשם "איש-זאב מסטול מקוקאין".‬
‫התמהיל הזה של נימוסים וכאוס‬
‫הפך את קונאן למיוחד בעיניי,‬
‫וזה העניק לי תקווה‬ ‫שאולי יום אחד אוכל להיות מבוגרת‬
‫ולהישמע כמו מבוגרת‬ ‫ולקבל כבוד ממבוגרים אחרים,‬
‫ועדיין להתנהג כמו אידיוטית.‬
‫אבל קונאן הוא לא רק גאון‬ ‫של טיפשות חסרת מעצורים.‬
‫הוא גם נתן לנו רשות לצחוק‬
‫על כמה מהדברים הכי מושחתים ומופקרים‬
‫שראינו אי פעם בטלוויזיה.‬
‫באחת הפינות שלו ב"לייט נייט"‬
‫הוא הקרין סצנות אקראיות מהסדרה "ווקר".‬
‫כן.‬
‫אני עומדת להקרין את הסצנה האהובה עליי,‬ ‫וקונאן, נראה לי שאתה יודע מה היא.‬
‫ועכשיו עומדים להקרין אותה כאן,‬ ‫במרכז קנדי היוקרתי.‬
‫לכו על זה.‬
‫ומה שלומך, שותף קטן?‬
‫בסדר. ואני "מבקר קטן" עכשיו.‬
‫"אדווה יולי", ככה אומרים את זה בצ'רוקי.‬
‫סליחה על השפה הבוטה, אבל שכה אחיה.‬
‫ווקר אמר לי שיש לי איידס.‬
‫זה כל כך אופייני לקונאן.‬
‫ילד קתולי טוב בוהה בדכדוך‬ ‫ברקע מזויף של שמי הלילה,‬
‫מתנער מכל אחריות לפינה שהוא לא רק אישר,‬ ‫אלא גם עשה עליה חזרות.‬
‫פינה כזאת עובדת‬ ‫רק אם הצופים יודעים שאתה אדם טוב,‬
‫מישהו שהם יכולים לבטוח בו.‬
‫וקונאן, אתה הבחור הזה.‬
‫אני זוכרת שהופעתי בתוכנית שלך,‬
‫הייתי קומיקאית לא מוכרת‬ ‫בהופעת בכורה בתוכנית אירוח,‬
‫ואחרי הההופעה שלי באת אל מאחורי הקלעים‬
‫ובילית איתי ועם ההורים שלי במשך חצי שעה.‬
‫נתת לנו את אחד הרגעים הגדולים ביותר‬ ‫שאי פעם חלקנו כמשפחה.‬
‫והיינו פעם בברנסון.‬
‫קונאן,‬
‫אתה ההוכחה שאפשר לפגוש גיבורים,‬
‫וכשזה קורה, הם מפלרטטים עם אימא שלך.‬
‫אני אומרת לך את זה בכל פעם שאני רואה אותך,‬
‫אבל אתה האדם הכי מצחיק בתולדות העולם.‬
‫אני בטוחה בזה.‬
‫ולא משנה אם אתה משחק בייסבול של פעם‬
‫או לועג ללא רחמים‬ ‫לאופן שבו ג'ורדן שלנסקי מבטא "טנגו",‬
‫או יוצר מקום שבו אפשר לפגוש‬ ‫דמויות מוזרות כמו ריימונד מ. טחורים,‬
‫מינטי מקל סבא שנפל על הרצפה או…‬
‫או אני! המפריע!‬
‫אלוהים.‬
‫אוי, לא. איך לעזאזל…‬
‫עברתי את המאבטחים?‬
‫מה עשית? אמרת להם שאתה…‬
‫הארומתרפיסט של ביל בר?‬
‫בחייך. זה מרכז קנדי. המקום הזה…‬
‫היה חשוב פעם.‬
‫בסדר. זה מספיק.‬
‫הערב אנחנו חוגגים…‬
‫את פועלו של פריק ג'ינג'י.‬
‫היי! הפריק הג'ינג'י הזה בדיוק הנחה…‬
‫את טקס האוסקר.‬
‫והדבר היחיד שאירחת זה…‬
‫טפילי מעיים.‬
‫תפגין קצת כבוד לקונאן.‬ ‫הוא אושייה בעולם הקומדיה.‬
‫ואתה מייצג…‬
‫את נקודת השפל ב-40 שנות הקריירה שלו.‬
‫אני לא מסכימה, כי…‬
‫הוא עושה פודקאסט עכשיו.‬
‫אבל…‬
‫זאת לא באמת נקודת שפל, כי…‬
‫לכולם יש פודקאסט עכשיו.‬
‫רגע, אל תגיד לי שיש לך פודקאסט…‬
‫שבו אני וקורי פלדמן‬ ‫מחלקים ציונים לשירותי גברים.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫נשמע שיש לכם…‬
‫אפס מאזינים?‬
‫בייחוד כי…‬
‫זה קורי פלדמן אחר.‬
‫מה? רגע, זה אפילו לא…‬
‫קורי פלדמן השחקן?‬
‫זה קורי פלדמן…‬
‫שפוטר מעבודה בעמדת תשלום בחניון.‬
‫כאילו, זה פשוט…‬
‫הדבר הכי פתטי ששמעת?‬
‫כן, אלא אם כן תגיד לנו שאתה…‬
‫לובש את הגלימה ששירלי טמפל נקברה בה?‬
‫אלוהים!‬
‫אתה מוכן בבקשה…‬
‫לתת לך את הגלימה הזאת?‬
‫אני לא רוצה את הגלימה. אני רוצה…‬
‫שאני אעוף מפה?‬
‫כן. אין לך…‬
‫ישיבת קבינט להגיע אליה?‬
‫רגע.‬
‫לא.‬
‫רגע, אז אתה עכשיו…‬
‫שר הבינוי והשיכון?‬
‫למרות שאתה…‬
‫מעולם לא גרתי בבית.‬
‫ואתה גם…‬
‫עבריין מין רשום.‬
‫שבממשל הזה, זה בעצם…‬
‫יתרון עצום.‬
‫בסדר. ברור שזה…‬
‫נמשך הרבה יותר מדי זמן?‬
‫כן. אבל האמת היא שאין דרך טובה יותר‬ ‫לכבד את קונאן מאשר באמצעות…‬
‫דמות שאף אחד לא ביקש.‬ ‫-כן.‬
‫ומערכון שמבזבז לכולם את הזמן.‬
‫בינגו!‬
‫תודה, המפריע!‬
‫תודה, קונאן.‬ ‫זה כבוד לחלוק לך כבוד. אני אוהבת אותך.‬
‫אני מקווה שתיהנה מזה. לילה טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫ה"ניו יורק טיימס" קורא לו‬ ‫אחד הסטנדאפיסטים הטובים בדורנו.‬
‫"הנערים הגאים" קוראים לו פוטנציאל מבוזבז.‬
‫קבלו את ביל בר!‬
‫בסדר. תודה. תודה רבה. נחמד להיות כאן.‬
‫קונאן. נהדר לראות אותך והכול.‬
‫נחמד להיות כאן במרכז קנדי.‬
‫שום דבר לא אומר קומדיה‬
‫כמו הרוח היצירתית המשוחררת‬ ‫של מחוז קולומביה.‬
‫יודעים? אני לא יודע מה זה בדיוק.‬
‫משהו בלהתחיל ולהאריך מלחמות‬
‫בשעה שאתה מוחץ פועלים‬ ‫כדי לקדם את האינטרסים שלך‬
‫מעורר השראה בכל מי שמתאסף במקום הזה.‬
‫כן.‬
‫לא היה סיכוי שאפספס את זה.‬
‫כשביקשו ממני לבוא לכאן,‬ ‫ידעתי שאני חייב להופיע,‬
‫כי תמיד הרגשתי קרבה לקונאן,‬ ‫אפילו לפני שפגשתי אותו,‬
‫רק כי שנינו ג'ינג'ים.‬
‫אנחנו מיעוט שקוף.‬
‫מסתתרים לעיני כול מתחת לעץ.‬
‫צופים בכל בעלי הפיגמנטים‬
‫מתחממים בשמש.‬
‫אבל לי היה קל יותר ממנו,‬ ‫כי אני בגודל רגיל.‬
‫אתם יודעים? אבל קונאן…‬
‫קונאן לא היה יכול להתחבא.‬ ‫הוא היה ילד כאפות בגובה שני מטר.‬
‫הוא הלך לגן השעשועים וחיפש חברים.‬
‫תראו אותו.‬
‫אתם יודעים שלמסכן לא היה סיכוי.‬
‫וכך נולדה עוד קריירת קומדיה מצליחה.‬
‫זו הסיבה שהוא כאן.‬
‫כן.‬
‫אז כשגדלתי הייתי שרוף על סטנדאפ‬
‫וצפיתי בכל הקומיקאים האהובים עליי‬ ‫מופיעים בתוכניות לייט נייט.‬
‫אם היה להם מזל, אם הם לא מתו על הבמה,‬
‫לפעמים הזמינו אותם לספה‬
‫והם זכו לדבר עם המנחה.‬
‫וזה ריתק אותי.‬
‫המוח החיוור הקטן שלי צפה בטלוויזיה מרובעת‬ ‫וראה את הקומיקאים האלה.‬
‫ואם הזמינו אותך לספה,‬
‫זה הוכיח שאתה שווה לא פחות‬ ‫מכל כוכבי הקולנוע האלה‬
‫שמספרים סיפורים ארוכים ונפתלים בלי פואנטה‬
‫ומענים את המנחה.‬
‫זה היה הדיאלוג.‬
‫היית צריך להקשיב לאדם השני,‬ ‫לתת לו מקום להתבטא,‬
‫ואם האדם השני פישל, זינקת מייד להציל אותו.‬
‫ומניסיוני, בעסק הזה,‬ ‫אף אחד לא עשה זאת טוב יותר מקונאן אובריאן.‬
‫כן.‬
‫אז… הנה באות המחמאות, חבר.‬
‫אתה לא תאהב את זה,‬ ‫אבל תצטרך לשבת בשקט ולסבול.‬
‫בסדר? אני לא יודע.‬
‫בכל פעם שהופעתי בתוכנית שלו‬ ‫פשוט הרגשתי בנוח.‬
‫נראה שהוא תמיד ידע לאן אני מכוון,‬
‫והוא היה מושלם בהעמדת פנים‬ ‫כאילו הוא לא יודע לאן אני מכוון,‬
‫והוא תמיד הרים לי להנחתה‬ ‫לבדיחה הגדולה הבאה.‬
‫אני לא יכול להגיד לך כמה נהניתי‬ ‫להופיע בתוכניות שלך לאורך השנים.‬
‫אני מת על המוח שלו.‬ ‫הוא כל כך מצחיק, הוא כל כך חריף,‬
‫ובכל פעם שאני איתו,‬ ‫אני תמיד יודע שהכול יהיה בסדר,‬
‫כי הוא ירים לי להנחתה, יזנק להציל אותי‬
‫ותמיד יוציא אותי טוב, כי הוא מדהים.‬
‫אז…‬
‫תאמין או לא,‬
‫אני רואה בך אחי בגובה 2.5 מטר בעסק הזה.‬
‫זה שלא נשר לו השיער.‬
‫אני כל כך שמח בשמחתך,‬
‫ואני לא יכול לחשוב על מישהו שראוי יותר‬ ‫לזכות בפרס הזה, בכנות. בסדר?‬
‫זהו, אמרתי את כל הדברים הנחמדים.‬
‫עכשיו אחזור להיות מי שאני:‬ ‫מטורף גרמני-אירי עם מחסומים רגשיים.‬
‫וקונאן, שנינו יודעים שאף אחד מאיתנו‬
‫לעולם לא ידבר שוב‬ ‫על הדברים הנחמדים שאמרתי עליך הערב.‬
‫אני מתאר לעצמי שבאפטר-פארטי‬ ‫תהיה לחיצת יד נבוכה‬
‫ולאחריה חצי חיבוק צולע.‬
‫ואחרי שנגמור עם זה,‬
‫כנראה נצחק על שמנים שאוכלים יותר מדי עוגה,‬
‫או על ספינת תענוגות ששקעה. לא משנה מה.‬
‫נצחק על חוסר המזל של אחרים‬
‫בזמן שנחזיר לידידות שלנו‬
‫את הריחוק הרגשי ששרר בה כל השנים.‬
‫ברכותיי, זה באמת מגיע לך. תודה רבה.‬
‫לילה טוב.‬
‫כשאתה רק מתחיל לעשות קומדיה,‬ ‫הקהילה חשובה מאוד.‬
‫אתה מבלה עם קומיקאים כל הזמן,‬ ‫אבל בהמשך הדרך‬
‫אתה כבר לא מבלה עם אנשים באותה תדירות.‬
‫אז אני חושב שכיף להיות בחדר הזה‬
‫כי אתה מבלה עם אנשים‬ ‫שיכולים להריץ איתך קטעים.‬
‫זו הרגשה ממש מיוחדת כי זה קונאן,‬
‫כי אני לא מכיר אף אחד‬ ‫אהוב יותר מקונאן אובריאן.‬
‫אני מעריץ של קונאן מאז שעברתי לאמריקה.‬
‫עברתי לכאן לבד כדי ללמוד במכללה,‬ ‫בלי משפחה, רק ילד מפקיסטן,‬
‫לבד בגיל 18 בארץ זרה.‬
‫לא היה לי מושג למה לצפות באמריקה.‬
‫הרגשתי בודד ומפוחד.‬
‫הדלקתי את הטלוויזיה‬ ‫בטרקלין במעונות שלי באיווה,‬
‫והדבר הראשון שראיתי בטלוויזיה באמריקה‬
‫היה דוב מאונן.‬
‫ואני זוכר שחשבתי,‬ ‫"נראה לי שאני אסתדר כאן".‬
‫אני יודע שהרבה אנשים ידברו על הדוב המאונן,‬
‫אבל אני היחיד שהדוב המאונן‬ ‫היה קבלת הפנים שלו לאמריקה.‬
‫זו קבלת פנים הולמת לאמריקה.‬
‫מבחינתי, אין דבר המייצג את אמריקה טוב יותר‬ ‫מאשר טורף חזק להפליא‬
‫שמענג את עצמו בטלוויזיה.‬
‫היום קונאן מצטרף לרשימה מהוללת הכוללת‬ ‫את ג'וליה לואי-דרייפוס, בוב ניוהארט,‬
‫אדם סנדלר וסטיב מרטין,‬
‫אבל השאלה היא אם לקונאן‬ ‫מגיע להימנות ברשימה הזאת.‬
‫האם לקונאן מגיע לקבל‬ ‫את פרס מארק טוויין להומור אמריקאי?‬
‫זו השאלה שנעסוק בה היום‬ ‫ב"הרצאת טוויין" שלי.‬
‫- הרצאת טוויין -‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אז בואו נעבור על הקטגוריות‬ ‫שלפיהן מגדירים מצוינות בקומדיה‬
‫ונראה אם המספרים מסתדרים, בסדר?‬
‫קטגוריה ראשונה, השפעה.‬
‫קונאן היה אחד הכותבים‬
‫של אחת מהסדרות המפורסמות‬ ‫והמצליחות ביותר בכל הזמנים,‬
‫"משפחת סימפסון".‬
‫אנשים אוהבים לדבר‬ ‫על התרומה של קונאן למשפחת סימפסון.‬
‫למעשה, השם שלו מוזכר ב-93% מהפעמים‬
‫שאנשים באינטרנט‬ ‫מדברים על הכותבים של משפחת סימפסון.‬
‫בואו נשווה את זה לתרומה האמיתית שלו.‬
‫- 3 מ-781 -‬
‫יש 781 פרקים של משפחת סימפסון.‬
‫קונאן כתב שלושה.‬
‫יודעים מה? בואו נתקרב‬ ‫כדי שנראה את זה טוב יותר.‬
‫בואו נתקרב עוד קצת.‬
‫הנה.‬
‫זה שווה ל-0.38 אחוזים.‬
‫לשם השוואה, צ'רלס מנסון‬ ‫כתב 0.41 אחוזים מהשירים של הביץ' בויז.‬
‫צ'רלס מנסון תרם יותר לביץ' בויז‬
‫מאשר קונאן תרם למשפחת סימפסון.‬
‫דרך אגב, שמות הפרקים‬ ‫של משפחת סימפסון שקונאן כתב‬
‫הם "מארג' נגד המונורייל"…‬
‫ושני פרקים אחרים.‬
‫למען ההגינות,‬
‫"מארג' נגד המונורייל" נמצא בראש‬ ‫רשימת הפרקים הכי טובים של משפחת סימפסון,‬
‫אבל לפחות קונאן לא נתן לזה לעלות לו לראש.‬
‫מונורייל עם שישה קרונות! מה אמרתי?‬
‫מונורייל!‬ ‫-איך קוראים לזה?‬
‫מונורייל!‬ ‫-נכון מאוד, מונורייל!‬
‫בואו נעבור‬ ‫לדבר החשוב ביותר בקומדיה: מחויבות.‬
‫צריך להתחייב לקומדיה,‬ ‫והמחויבות של קונאן ברורה מאוד‬
‫כשהוא צוחק על האורחים שלו.‬
‫כמנחה של "לייט שואו",‬ ‫"טונייט שואו", ו"קונאן" ב-TBS,‬
‫קונאן הנחה תוכנית לייט נייט 4,381 פעמים,‬
‫והוא צחק, בממוצע, 193 פעמים בפרק.‬
‫הודות לטכנולוגיית AI חדשה,‬
‫כעת אנו יכולים לקבוע‬ ‫שמתוך 193 הצחוקים האלה,‬
‫כשני אחוזים היו אמיתיים.‬
‫בואו נראה.‬
‫בואו נצפה בקליפ שבו קונאן באמת צוחק…‬
‫ונשווה את זה לדוגמה אקראית‬ ‫של קונאן צוחק צחוק מזויף‬
‫בתוכנית שלו.‬
‫לעולם לא אעשה עוד פרק של "עמק הסיליקון".‬
‫זה נחמד מאוד מצידך.‬
‫זה הקליפ הכי טוב שהמפיקים מצאו.‬
‫תודה רבה באמת.‬
‫הקטגוריה האחרונה שלנו היא מוניטין.‬
‫אני יכול להכביר במילים‬ ‫על מה שעמיתיו של קונאן חושבים עליו,‬
‫כמה הם מעריצים את הקומדיה שלו ואת פועלו,‬
‫כמה השראה הוא העניק לדורות של קומיקאים,‬
‫אבל במקום זה‬
‫אני פשוט אדבר על המשמעות שלך עבורי.‬
‫קונאן, אתה הגיבור שלי.‬
‫אתה באמת לא תבין לעולם כמה אתה חשוב לי.‬
‫באמת ובתמים.‬
‫ניסיתי להגיד לך את זה הרבה פעמים,‬ ‫ושינית את הנושא.‬
‫אני קומיקאי בגללך.‬
‫באמת. אז אחרי זה,‬
‫אתה תתקשר להורים שלי ותתנצל בפניהם.‬
‫אני לא יכול לחשוב על אף אחד‬ ‫שראוי לפרס מארק טוויין יותר ממך.‬
‫תודה שהזמנת אותי.‬
‫זה היה כבוד אדיר עבורי. תודה.‬
‫רוב האנשים לא יודעים את זה על קונאן,‬
‫אבל לפני כמה שנים‬ ‫הוא עבר ניתוח להסרת גידול גדול,‬
‫והגידול הזה נמצא כאן הערב.‬
‫אנא קבלו את אנדי ריכטר האהוב!‬
‫שלום!‬
‫תודה רבה. שלום.‬
‫שלום לכולם.‬
‫בחיי, אי אפשר לדעת‬ ‫מי שייך למשפחת אובריאן, מה?‬
‫הם הכינו תבנית אחת ואמרו,‬ ‫"זה יתאים לכולם".‬
‫מכל הנישואים שלי,‬
‫הנישואים שלי עם קונאן נמשכו הכי הרבה זמן.‬
‫נפגשנו לראשונה ב-1993,‬
‫וכשהתקבלתי לעבודה ככותב ב"לייט נייט",‬
‫לא ידעתי שאתגלגל להיות‬ ‫הסיידקיק של קונאן במשך מיליון שנה.‬
‫זו הייתה ההתחלה של ההתחלה שלי,‬
‫ותמיד אהיה אסיר תודה לקונאן‬
‫על שהזמין אותי להשתתף בתהליך‬ ‫של יצירת התוכנית המצחיקה שלנו.‬
‫רק אמן נדיב מאוד‬ ‫מאפשר לאמן אחר לשבת לצידו במשך שנים‬
‫ולחלוק בתשומת הלב.‬
‫כשאני נזכר בתחילת הדרך‬ ‫של התוכנית הקטנה והמאולתרת שלנו,‬
‫בביקורת הקוטלות בעונות הראשונות‬
‫ובחוסר הידיעה כמה זמן נשרוד,‬
‫יש סיפוק בהבנה עד כמה רחוק הגענו.‬
‫כלומר, אתה מקבל את פרס מארק טוויין,‬
‫ואני מגיש את אחד מחמשת הפודקאסטים המובילים‬ ‫ברשת Team Coco.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫אני כל כך גאה שאתה חבר שלי,‬ ‫ואני כל כך שמח להיות כאן‬
‫ולראות אותך מקבל בצדק את הפרס הזה.‬
‫המחויבות שלך להציג את השטויות‬ ‫הכי מצחיקות והכי אינטליגנטית שיש‬
‫ניכרת כבר מראשית דרכה של "לייט נייט",‬
‫ולכן אני רוצה לשחזר‬ ‫את אחד המערכונים הקלאסיים שלנו‬
‫מהתוכנית הישנה,‬
‫כי יש כאן מישהו מסוים שרוצה לדבר איתך.‬
‫אנא קבלו את הנשיא לשעבר ביל קלינטון.‬
‫היי! תודה, אנדי!‬
‫מה קורה?‬
‫קון זון!‬
‫אתה יודע, קונאן,‬ ‫אני מתגעגע לתוכנית שלך. באמת.‬
‫בעיקר כי עכשיו יש לי פחות הזדמנויות‬ ‫לראות את טרי האטצ'ר.‬
‫כן. גם אני נמצא כאן.‬
‫זו הפעם הראשונה שמעניקים את הפרס הזה‬
‫למישהו שאפילו לא יכול להרים אותו.‬
‫כי אתה חלשלוש עם זרועות דקיקות, קונאן.‬
‫אין לך שרירים.‬
‫אסטה לה ויסטה, קונאן.‬
‫כאן שחקן הקולנוע האהוב ג'יימס מייסון.‬
‫זה משעשע, יקירי,‬
‫אני כאן בגיהינום עם השטן.‬
‫הוא שמח מאוד…‬
‫מה קורה פה?‬
‫…שאתה מקבל את הפרס הזה.‬
‫הוא אומר שיש לך תעוזה, אומץ,‬
‫ועוד כמה דברים‬ ‫שאני לא מרגיש בנוח לחזור עליהם,‬
‫כי כבר לא אומרים דברים כאלה על האירים.‬
‫לא יכולתי להתארח בתוכנית שלך‬ ‫כשהייתי בחיים,‬
‫אבל עכשיו, הודות להתקדמות בטכנולוגיית AI,‬
‫אנחנו יכולים לדמיין איך זה היה נראה.‬
‫למעשה, יש לנו קליפ.‬
‫תראה, יקירי.‬
‫אריק!‬
‫רגע.‬
‫די כבר, אריק! תעצור!‬
‫היי, קונאן.‬
‫סליחה, נהיה קשה יותר ויותר‬ ‫להפתיע אותך עם הקליפ המטופש הזה.‬
‫אני רק רוצה לומר עד כמה אני שמח‬
‫שאתה מקבל את פרס מארק טוויין לקומדיה.‬
‫אין עליך.‬
‫אני אוהב אותך, אחי. וברכותיי.‬
‫ותמשיך לעשות את מה שאתה עושה.‬
‫העולם זקוק לזה עכשיו יותר מאי פעם.‬
‫עשינו עסק?‬
‫נתראה בקולנוע.‬
‫אריק!‬
‫רגע.‬
‫די כבר, אריק! תעצור!‬
‫אלוהים, זה היה נהדר.‬
‫אי אפשר לדעת שהאורחת הבאה היא יהודייה,‬
‫אלא אם כן קוראים את שמה, רואים את פניה‬
‫ושומעים אותה מדברת.‬
‫אנא קבלו את שרה סילברמן!‬
‫שערורייתי.‬
‫ניסיוני.‬
‫חסר תקדים.‬
‫תגלית.‬
‫אלה רק חלק מהמילים‬
‫שבהן תיארו‬ ‫את ההופעות שלי בתוכנית של קונאן.‬
‫בדיחה קלה מדי? קלטתם אותה מראש?‬ ‫כן, אולי. אולי.‬
‫אבל אין דרך טובה יותר‬ ‫לחלוק כבוד לחברנו קונאן אובריאן‬
‫מאשר לא להשקיע.‬
‫המערכונים בתוכנית של קונאן הם אגדיים.‬
‫אין דומה להם.‬
‫כל כך מטופשים. כל כך מוכנים להתנסות.‬
‫הם כתבו מערכון שבו קונאן מראיין את היטלר,‬
‫שמתארח בתוכנית כי הוא נבוך‬
‫שמשווים אותו לדונלד טראמפ.‬
‫והם ליהקו אותי בתפקיד היטלר.‬
‫כן.‬
‫אתם יודעים, למרות היכולת שלי‬ ‫לגדל שפם דקיק באופן טבעי,‬
‫האמת היא שאני לא הבחירה‬ ‫המתבקשת מאליה לתפקיד היטלר.‬
‫כלומר, אני בחירה מתבקשת מאליה‬ ‫מבחינת היטלר, אבל אני…‬
‫לא בחירה מתבקשת מאליה לגלם את היטלר.‬
‫אבל הם בחרו בי,‬
‫ואלה הרעיונות שמחזירים את קונאן לגדולתו.‬
‫בחיי.‬
‫אני ממש מתגעגעת לתקופה‬
‫שבה היית המניאק הכתום היחיד של אמריקה.‬
‫אני…‬
‫אל תגזימו.‬
‫אהבתי את קונאן מאז שהתחיל להגיש‬ ‫את תוכנית האירוח הראשונה שלו.‬
‫במובנים מסוימים,‬ ‫הקריירות שלי ושל קונאן מקבילות.‬
‫השנה הראשונה שלו בשידור‬
‫הייתה השנה הראשונה, האחרונה‬ ‫והיחידה שלי ב"סאטרדיי נייט לייב".‬
‫ואפילו אחרי שאיבדתי את העבודה‬ ‫הראשונה והיחידה שלי בעסקי השעשועים,‬
‫קונאן המשיך לארח אותי בתוכנית שלו כל הזמן.‬
‫קונאן, החופש היצירתי שנתת לי‬
‫ולכל הקומיקאים שהופיעו בתוכנית שלך‬
‫היה מתנה אדירה.‬
‫תמיד סמכת עליי והרשית לי להיות אותנטית.‬
‫זוכר שהתארחתי אצלך‬
‫וצילמתי באייפון שלי‬ ‫תמונה של הפה שלך על הצד,‬
‫ואז שמתי אותה בין הרגליים,‬
‫וברגע שעשיתי את זה,‬ ‫רשת השידור כיסתה אותה בפיקסלים.‬
‫זה היה… כן.‬
‫זו הייתה רק תמונה של הפה שלך.‬
‫כאילו, הפה שלך נראה ממש כמו ואגינה אמיתית.‬
‫כלומר…‬
‫כל השנים האלה לא התקרבת בכלל לוואגינה,‬
‫והיא הייתה על הפנים שלך כל הזמן, אתה יודע?‬
‫זה כמו הסוף של "הקוסם מארץ עוץ"‬ ‫או משהו כזה.‬
‫למרבה המזל, הערב אנחנו ב-Netflix,‬
‫אז העולם יראה סוף סוף את הדמיון המדהים,‬
‫בלי שום פיקסלים.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫מתחת למושבים שלכם‬
‫אתם תמצאו את התמונה של הפה של קונאן.‬
‫אני מבקשת שכולם ייקחו אותה.‬
‫היא באמת מתחת למושבים שלכם, בצד ימין.‬
‫קדימה, שימו אותה בין הרגליים.‬
‫פשוט תחזיקו אותה שם.‬
‫איזה מין ואגינה יש לך? זה בכיוון הזה.‬
‫תראו איזה ים של ואגינות יפהפיות.‬
‫פשוט מהמם.‬
‫קונאן,‬
‫אי הנוחות שלך היא האושר המוחלט שלי,‬ ‫אני חייבת לומר.‬
‫הערב, הפה שלך מדבר בשם כולם.‬
‫בתור מנוש מרהיב וחסר מגדר של שלום,‬
‫כאן במרכז קנדי.‬
‫תודה שהענקת לאנשים כה רבים‬ ‫שמחה כה רבה לאורך השנים,‬
‫ותודה שנתת לכל אחד ואחת בחדר הזה‬ ‫פות ג'ינג'י יפהפה.‬
‫אולי הפה שלך הוא וגינה חסרת שפתיים,‬ ‫אבל הקומדיה שלך נשכנית באמת.‬
‫אוהבת אותך, אחי.‬
‫סליחה, עוד דבר אחד.‬
‫אם רק תוכלו…‬
‫תשאירו את התמונות האלה‬ ‫על הכיסא שלכם כשאתם הולכים.‬
‫הבחור שהשתלט על המרכז אוהב לתפוס כוס.‬
‫לילה טוב!‬
‫שמי הנפילד הורגן.‬
‫אני דיקן הסטודנטים באוניברסיטת הרווארד.‬
‫מיהו קונאן אובריאן?‬
‫קונאן אובריאן?‬ ‫טוב, אומרים לי שהוא היה תלמיד כאן,‬
‫העורך הצעיר ביותר‬ ‫של מגזין "הרווארד למפון".‬
‫ובכנות, לא יהיה מוגזם לומר‬
‫שהוא למד באוניברסיטת הרווארד.‬
‫- "התרנגול המשוגע" -‬
‫בהרווארד אנחנו שואפים לטפח‬ ‫אושיות בעולם התעשייה, הכספים והממשל,‬
‫אתה יודע, הנרי קיסינג'ר,‬
‫אנשים שיחוללו בעולם שינוי עצום ומוחשי.‬
‫מה דעתך?‬
‫קרמי.‬
‫וכבוגר הרווארד,‬ ‫אני מניח שקונאן עמד בסטנדרטים שלנו.‬
‫פין.‬
‫תשאל אותו אם רואים שאני עושה כושר.‬
‫כן.‬
‫בהרווארד אנחנו מצפים מהתלמידים שלנו‬ ‫להקרין שררה, כבוד,‬
‫ועליונות חסרת מאמץ.‬
‫למה שלא נחפור תעלה?‬
‫ככה הכדור יהיה נמוך כמו שאתה מבקש.‬
‫אנחנו מצפים מהבוגרים שלנו לרחוש כבוד‬
‫לאזרחים מהוגנים מהמעמד הגבוה.‬
‫את מלמדת אנשים להיות משוגעים.‬
‫שברת את הילד הזה.‬
‫שברת לו את המוח.‬
‫ידעת שלרשת NBC יש ספא טורקי?‬
‫ממש כאן?‬
‫כן, נכון שזה נהדר?‬ ‫-לגמרי. זה יהיה נחמד.‬
‫כן. המלכוד היחיד‬ ‫הוא שחייבים להיות עירומים לגמרי.‬
‫טוב, זו לא בעיה. אני מוכן לנסות.‬
‫לדעתי תאהב את זה. תן לי את החלוק.‬
‫מה?‬ ‫-תן לי את החלוק. תיכנס לשם.‬
‫אנחנו נהיה…‬
‫כאן בהרווארד אנחנו רוחשים כבוד רב‬ ‫לתרבויות השונות בעולם.‬
‫כמו רקדן ליווי של ג'נט ג'קסון.‬
‫באתי לקנות את המדינה שלכם.‬ ‫-כן.‬
‫כשאני מסתובב בעיר,‬ ‫אני אוהב לצעוק דברים חסרי קשר באיטלקית.‬
‫כן.‬ ‫-אתה יודע?‬
‫סליחה.‬
‫אתה חושב שזה פוגעני.‬
‫אנשים פשוט חושבים שאני איטלקי.‬ ‫-אני…‬
‫ראגו בפחית.‬ ‫-בונג'ורנו.‬
‫מהרווארד יצאו שמונה נשיאי ארה"ב,‬
‫188 חתני וכלות פרס נובל,‬
‫ו-48 זוכי וזוכות פרס פוליצר.‬
‫בואו נעשה את זה עכשיו.‬
‫מה שם הפרס?‬ ‫-פרס מארק טוויין להומור אמריקאי.‬
‫מארק טוויין, קפטן ספינת הנהר.‬
‫ברכות מכולנו באוניברסיטה.‬
‫הסבת לנו גאווה.‬
‫תכתבו מה שאתם רוצים, ואני אחתום על זה.‬ ‫זה בסדר.‬
‫הנואם הבא שלנו לא זכה בפרס מארק טוויין‬
‫לפני הבחירות ב-2024,‬
‫ועכשיו הוא לעולם לא יזכה.‬
‫אנא קבלו את סטיבן קולבר!‬
‫הערב התאספנו כאן‬ ‫כדי לחלוק כבוד לידידנו קונאן אובריאן.‬
‫כולנו מכירים את קונאן‬ ‫מהקריירה המדהימה שלו בתוכניות לייט נייט,‬
‫אבל ב-2021‬
‫הוא פרש מתוכניתו המצחיקה,‬
‫ויש שיגידו "מעוררת מחשבה".‬
‫לא הרבה, אבל יש.‬
‫עד כה…‬
‫עד כה, רק אני.‬
‫קונאן ידע שיש לו עוד עולמות לכבוש.‬
‫הוא ידע שהדבר הבא‬ ‫חייב להיות ראוי לכישרון שלו,‬
‫למורשת שלו, לשכל החריף שלו.‬
‫אז קונאן התארח ב-Hot Ones.‬
‫אם לא ראיתם את הפרק של קונאן ב-Hot Ones,‬
‫תוציאו את הטלפון שלכם עכשיו ותצפו.‬
‫לא מפריע לי. זה יהיה מצחיק יותר‬ ‫מכל מה שנעשה כאן הערב.‬
‫הלוואי שיכולתי לשחזר‬
‫את עוז הרוח שהוא הפגין בפרק ההוא,‬
‫אבל… מה אני חושב לעצמי?‬
‫זה ברק בבקבוק.‬
‫טכנית, הרוטב החריף היה בבקבוק.‬
‫הברק יצא מהתחת שלך, נכון, קונאן?‬
‫חייבת להיות דרך.‬
‫אולי אוכל לעזור.‬
‫שון אוונס מ-Hot Ones?‬
‫שון, מה אתה עושה פה?‬
‫סטיבן, הזמנת אותי.‬
‫אה, נכון.‬
‫וקונאן, הגעת לסט של Hot Ones‬
‫כאירי שהעיד על עצמו‬ ‫שהוא מעולם לא ראה תבלינים,‬
‫ואז, כשהטירוף אחז בך כנף אחר כנף,‬
‫הראית לי ולמיליוני הצופים‬ ‫עסקי השעשועים מהם.‬
‫אז הלילה נרים את כוסות החלב שלנו לכבודך.‬
‫גבירותיי ורבותיי, סטיבן ינסה‬
‫להמשיך בנאום שלו‬
‫בזמן שיענה לשאלותיי‬
‫ויאכל כנפי עוף חריפות יותר ויותר.‬
‫בואו נתחיל!‬
‫כן.‬
‫אני רק רוצה לומר‬
‫שלאור ההנהגה החדשה במרכז קנדי,‬
‫כל הכנפיים האלה ימניות.‬
‫וחלק מהן ממש מטורפות.‬
‫נכון.‬ ‫-שון.‬
‫יש כאן חמש כנפיים,‬ ‫כל אחת חריפה יותר מקודמתה.‬
‫בסדר, לטובת הקהל,‬ ‫מה רמת החריפות של טבסקו, שון?‬
‫כ-1,000 יחידות סקוביל.‬
‫ומה רמת החריפות של הכנף הראשונה כאן?‬
‫יותר מפי 18.‬
‫בסדר. זה נשמע חריף מאוד, שון.‬
‫בוא נתחיל מייד.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז…‬
‫איך פגשת את קונאן לראשונה?‬
‫פגשתי את קונאן כשהייתי חבר‬ ‫בקבוצת האלתור "סקונד סיטי" בשיקגו.‬
‫אני…‬
‫זה היה ממש לפני שקונאן החליף את לטרמן,‬ ‫והוא חיפש כותבים.‬
‫אז רוברט סמיגל אמר שהוא יביא את קונאן‬
‫לראות אותי מופיע ב"סקונד סיטי",‬ ‫והתרגשתי כל כך.‬
‫ו…‬
‫זו הכנף הראשונה.‬
‫בסדר.‬
‫זה לא טוב. בכל אופן…‬
‫ממש התלהבתי, והשקעתי את כל כולי‬
‫ונתתי הופעה של פעם בחיים,‬
‫כי ידעתי שאני חייב,‬
‫כי קונאן אובריאן היה בקהל.‬
‫אז מה הוא חשב?‬
‫אני לא יודע. הוא לא היה בקהל.‬
‫הוא לא בא. הוא היה עסוק.‬
‫הכנף הבאה. קדימה, מהר.‬ ‫-בסדר, נמשיך הלאה.‬
‫זה רוטב לוס קליינטס רוחו‬ ‫עם דירוג סקוביל של 49,000.‬
‫בסדר.‬
‫אז באותו רגע ויתרת‬ ‫על החלום לעבוד בתוכנית של קונאן?‬
‫לא, לא ויתרתי.‬
‫בשלב מסוים אפילו טסתי לניו יורק‬
‫וישבתי מחוץ למשרד שלו ברוק 30‬
‫בתקווה למשוך את תשומת ליבו‬ ‫כשהוא יצא מפגישה.‬
‫הוא לא יצא.‬
‫אני יודע שזה נשמע עצוב,‬ ‫אבל אני רוצה שכולם ידעו‬
‫שזה גם נראה עצוב.‬
‫ואז ויתרת?‬
‫לא. הגשתי כמה וכמה מערכונים לדוגמה.‬
‫לא קיבלתי תשובה.‬
‫אבל אתה יודע מה?‬
‫כל זה בעבר, שון.‬
‫אני לא נוטר טינה.‬
‫אז הערב אני רק רוצה לומר,‬
‫קונאן, מה חשבת על המערכונים שלי?‬
‫קראת אותם בכלל?‬
‫כי הבאתי אותם.‬
‫יש לך מכשיר שקורא דיסקטים?‬
‫הם כאן. אני לא צוחק.‬
‫זה היה רעיון רע.‬
‫אתה בסדר, סטיבן?‬
‫לא, זה ממש מתחיל להשפיע עליי.‬ ‫-הכנפיים?‬
‫לא, העובדה שאנחנו במרכז קנדי.‬
‫אם אתה מסוגל, סטיבן, נעבור לכנף הבאה.‬ ‫-טוב, קדימה.‬
‫בסדר. הכנף הזאת‬ ‫היא בדירוג של 131,000 יחידות סקוביל.‬
‫כן. טוב, קדימה.‬
‫בסדר.‬
‫סטיבן, נראה שעדיין אכפת לך מאוד‬ ‫מדעתו של קונאן.‬
‫ברור שאכפת לי.‬
‫הוא קונאן פאקינג אובריאן.‬
‫לידיעתך,‬
‫הוא היחיד שכיהן פעמיים‬ ‫כנשיא של "הרווארד למפון".‬
‫אתה יודע מה זה אומר?‬ ‫-לא, מה זה אומר?‬
‫אני לא יודע. אבל זה כתוב‬ ‫בדף שלו בוויקיפדיה, אז למישהו אכפת.‬
‫בוא נמשיך. תביא כנף, אחי. קדימה.‬
‫אז זה רוטב "דה בומב ביונד אינסניטי".‬
‫זו נקודת מפנה בתוכנית‬ ‫ורוטב שאתה מכיר היטב.‬
‫אם אתה מוכן, קדימה, סטיבן.‬ ‫-בסדר.‬
‫מדהים.‬
‫לא.‬
‫מה אתה מעריץ בקונאן?‬
‫טוב, מה יש לא להעריץ?‬
‫זאת הייתה ממש קשוחה.‬ ‫-כן.‬
‫הכול.‬
‫קונאן הוא לא רק קומיקאי מבריק,‬
‫הוא גם משקיע את כל כולו בכל דבר שהוא עושה.‬
‫נכון שלפעמים בחיים חייבים‬ ‫להתאמץ בכל הכוח ולעלות להילוך גבוה?‬
‫זה ההילוך היחיד של קונאן.‬
‫כשקונאן מתחייב למשהו, הוא לא מוותר.‬
‫לדוגמה, כשהוא קיבל את פרס מארק טוויין,‬
‫זה היה מקום שונה מאוד.‬
‫היום מינו שני חברי דירקטוריון,‬
‫בשאר אל-אסד וסקלטור,‬
‫אבל האיש הזה…‬
‫זה הכול בשבילך, קונאן.‬
‫בסדר, סטיבן.‬
‫הגענו לכנף האחרונה.‬
‫הרוטב האחרון.‬ ‫-אלוהים, שון, שזה ייגמר כבר!‬
‫הוא בדירוג של 2,693,000 יחידות סקוביל.‬
‫אתה סתם ממציא דברים עכשיו.‬
‫שאלה אחרונה, קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז זו שאלה גדולה.‬
‫מיהו קונאן אובריאן?‬
‫קונאן אובריאן, ללא צל של ספק,‬
‫הוא האדם הכי מצחיק שאפשר לבלות איתו.‬
‫כשהוא בשוונג, זה מדהים.‬
‫וכשהוא לא בשוונג,‬ ‫הוא לא עוצר עד שהוא מוצא שוונג.‬
‫קונאן לא יוצא מחדר‬ ‫עד שהוא משיג צחוק גדול ואמיתי.‬
‫לכן הוא מדהים במסיבות‬
‫ולא משהו בלוויות.‬
‫אפרופו לוויות,‬
‫אני די בטוח ששלי קרובה.‬
‫שון, תודה רבה שעשית את זה.‬
‫קונאן, אני מעריץ אותך, אני לומד ממך,‬
‫ואני אוהב אותך‬
‫כמעט כמו שאני שונא את שון כרגע.‬
‫לחיי קונאן אובריאן.‬
‫אתה הגיבור שלי.‬
‫הנואם הבא מצליח כל כך,‬
‫שהוא משלם על כל ההפלות שלו במזומן.‬
‫אנא קבלו את טרייסי מורגן!‬
‫כן!‬
‫ערב טוב, מרכז קנדי.‬
‫הערב אנחנו חולקים כבוד לאדם‬ ‫שהיה חבר מדהים עבורי.‬
‫הוא ואני חיינו חיים דומים להפליא.‬
‫הוא עבד ב-SNL במשך שנים,‬
‫אני עבדתי ב-SNL במשך שנים.‬
‫לו הייתה תוכנית ב-NBC במשך שנים,‬
‫לי הייתה תוכנית ב-NBC במשך שנים.‬
‫לו יש תואר בהצטיינות מהרווארד,‬
‫לי הייתה תוכנית ב-NBC במשך שנים.‬
‫קונאן ראיין אותי‬ ‫יותר מ-50 פעמים בתוכנית שלו,‬
‫וכל פעם ופעם הייתה מדהימה.‬
‫תמיד היה כיף בתוכנית שלו.‬
‫קונאן ואני התחברנו מייד‬
‫כי שנינו חלמנו בילדותנו להיות בטלוויזיה.‬
‫הייתי נשאר בבית וצופה בטלוויזיה‬
‫כי גרתי בשיכון בברונקס‬
‫ולא רציתי שיירו בי.‬
‫קונאן, לעומת זאת, נשאר בבית וצפה בטלוויזיה‬
‫כי אסור היה לו לצאת לשמש.‬
‫אני לא מגזים.‬
‫אני באמת אוהב את קונאן.‬
‫אתה חשוב לי מאוד, אחי.‬
‫הוא ואני רק רוצים להצחיק אנשים.‬
‫זה מה שמחבר בינינו.‬
‫לא משנה באיזה צבע אנחנו,‬
‫שחורים, חומים, לבנים,‬
‫או מה שלא יהיה הצבע שלו. אין לי מושג.‬
‫יש לי בת, ובאחד מימי ההולדת שלה‬
‫קניתי לה עפרונות צבעוניים, חבילה של 150,‬
‫והצבע של קונאן לא נמצא שם.‬
‫הוא לא קיים בטבע.‬
‫קונאן, אני מעריך את כל הקסם הקומי‬ ‫שיצרנו במהלך השנים.‬
‫אתה ענק בעולם הקומדיה,‬
‫ואני מחשיב אותך לאחי.‬
‫ואחרי חיים שלמים שבהם גרמת לנו לצחוק‬
‫ב-SNL ובמשפחת סימפסון,‬
‫אתה ראוי ביותר לקבל סוף סוף‬
‫את פרס ג'יי-די פאוור ושות'‬
‫למכונית הסדאן הטובה ביותר בגודל בינוני.‬
‫אני אוהב אותך, סי-בוגי.‬
‫קונאן הוא כמו כוכב רוקנרול בקומדיה.‬
‫אתה רוצה להיות חלק מהרוקנרול.‬
‫אף פעם לא ראיתי אותו מחפף.‬ ‫כשהוא הנחה את טקס האוסקר,‬
‫מונולוג הפתיחה היה מבריק.‬
‫וזו עבודה כפוית טובה,‬
‫וצריך הרבה אומץ כדי לעשות את העבודה הזאת,‬
‫וחשבתי שהוא היה נהדר.‬
‫- חדר הכותבים של טקס האוסקר‬ ‫לוס אנג'לס, קליפורניה -‬
‫אני מציע מערכון על "דייב אנד באסטר'ס".‬
‫קונאן שם כסף במונה.‬
‫אלה שניכם. בדיוק כש…‬
‫היי!‬
‫בסדר, בואו נעבור על צוות האוסקר.‬
‫ביקשתי מכם לשנן את כל ההערות.‬ ‫-כמובן.‬
‫חדר הכותבים הוא מקום מוזר וסוריאליסטי‬
‫שבו אנשים מקבלים משכורת‬ ‫כדי להגיד ולכתוב דברים מצחיקים‬
‫שבסופו של דבר‬ ‫אולי ימכרו פרסומות לפולקסווגן.‬
‫אני צוחקת בטירוף כל יום.‬
‫זה פשוט כאוס.‬
‫אני אוהב שאתם כותבים חומרים,‬
‫כי אני אוכל כמו מלך!‬
‫קונאן מאשר רק רעיונות ברמה הגבוהה ביותר.‬
‫יש כל כך הרבה כיוונים אפשריים.‬ ‫-כן.‬
‫אז כדאי שנכין הרבה אפשרויות,‬ ‫ואז נראה אילו הכי מוצאות חן בעינינו.‬
‫הדרך לפתור את זה היא למצוא‬ ‫את האפשרות שכולנו נצחק ממנה.‬
‫במקום לעשות סטנד-אפ,‬ ‫הוא מצא את עצמו בחדרי כותבים,‬
‫והוא פשוט תפס פיקוד והופיע מולם.‬
‫דיינה קארווי אמר‬ ‫באחד הפרקים האחרונים של התוכנית ב-TBS,‬
‫"הפכת מהאיש הכי מצחיק בחדר הכותבים‬ ‫לאיש הכי מצחיק באמריקה".‬
‫אלוהים, איזה שמוק!‬ ‫-אני יודע!‬
‫כן, נכון?‬ ‫-אלוהים!‬
‫כזה מעליב.‬ ‫-הכי רעיל!‬
‫כל כך מתנשא.‬ ‫-לא ייאמן!‬
‫ראיתם שהוא היה גזען?‬
‫- קונן מרביץ לנו. אין הפסקות שירותים.‬ ‫שלחו עזרה. -‬
‫אנא קבלו שחקן יוצא מן הכלל‬
‫שגילם במשך שמונה שנים‬ ‫אדם שחושב ש"קארפול קריוקי" זה מצחיק,‬
‫מר רג'י ווטס!‬
‫"לאן אתה הולך?‬
‫"יש לך כל כך הרבה בראש‬
‫"אתה מביא אושר בכל פעם, כן‬
‫"אתה משוגע כמו חתול בסמטה‬
‫"שנבהל ממשהו לא צפוי, כן‬
‫"אף אחד לא זומם כלום‬
‫"אז אתה בסדר‬
‫"משהו מדכא אותך‬
‫"אתה פשוט לא יודע מה, לא יודע למה‬
‫"קונאן, כן, קונאן‬
‫"אתה גבר כל כך יפה, קונאן‬
‫"אתה בן אדם כל כך יפה‬
‫"קונאן, אתה גבר כל כך יפה‬
‫"כן, קונאן‬
‫"אתה בן אדם כל כך יפה‬
‫"קונאן‬
‫"אתה גבר כל כך יפה, קונאן‬
‫"קונאן, בן אדם יפהפה‬
‫"בן אדם, כן. זה אתה, בנאדם‬
‫"כן, אתה‬
‫"תראה מה אתה‬ ‫תראה את כל האנשים האלה שאוהבים אותך"‬
‫אז אחד ה…‬
‫תודה. תודה רבה.‬
‫קונאן בחר בי כמופע החימום שלו‬ ‫בפעם האחת והיחידה,‬
‫מי יודע, אולי זה יקרה שוב,‬ ‫שהוא יצא לסיבוב הופעות.‬
‫הוא נשאר עם הרגליים על הקרקע,‬ ‫תמיד התבדח עם כולם,‬
‫בילה איתי בחדר שלי.‬
‫וחשבתי, "ואו, הבחור יודע איך לעשות את זה.‬
‫"הוא יודע איך לחיות‬ ‫ולהישאר מחובר למעריצים שלו."‬
‫תודה שהקדשת לי מזמנך וסמכת עליי.‬ ‫היו לך אינסטינקטים טובים.‬
‫ותודה שהראית לי‬
‫שאפשר להיות משוגע ומי שאתה,‬
‫אבל להישאר עם הרגליים על הקרקע‬ ‫ולא לתת לזה להשפיע עליך במשך הקריירה שלך.‬
‫זה חשוב מאוד, וזה לקח טוב לכל האמנים.‬
‫אז מעומק ליבי, תודה רבה, קונאן.‬
‫תודה. תודה לכולם.‬ ‫תודה, מרכז קנדי. תישאר קנדי.‬
‫הנואם הבא שלנו הרוויח‬ ‫יותר משלושה מיליארד דולר בקופות,‬
‫והוציא הכול על בגדים ב"פוט לוקר".‬
‫קבלו את אדם סנדלר!‬
‫כן, טריומף!‬
‫ערב טוב.‬
‫ערב טוב, גבירותיי ורבותיי.‬
‫שלום למשפחת קנדי,‬ ‫למשפחת רוקפלר, למשפחת ונדרבילט‬
‫ולכל מי שנשכר כדי למלא מושבים.‬
‫שמי אדם סנדלר, וזה הסימן שלכם להתחרפן.‬
‫יאללה בלגן! קדימה!‬
‫אני מעריך את זה. כבוד.‬
‫כבוד. תודה.‬
‫אני רוצה לבקש מכם הערב טובה אחת,‬ ‫אנשים עשירים.‬
‫כשאצביע עליכם ביד שמאל, תגידו "קונאן".‬
‫בואו ננסה את זה עכשיו.‬
‫קונאן!‬ ‫-עוד פעם.‬
‫קונאן!‬
‫הבה נתחיל בחגיגות.‬
‫התכנסנו כאן הערב בבירת האומה שלנו‬ ‫כדי לחלוק כבוד לאדם אחד.‬
‫קונאן!‬
‫כשאני קיבלתי‬ ‫את פרס מארק טוויין היוקרתי לפני שנתיים,‬
‫הנחתי שיפסיקו להעניק אותו,‬ ‫אבל מתברר שלא, בגלל בחור בשם…‬
‫קונאן!‬ ‫-מצחיק בטירוף.‬
‫קונאן!‬ ‫-חבר לעניים.‬
‫קונאן!‬ ‫-שני מטר וחצי מינימום.‬
‫קונאן!‬
‫מורח קרם הגנה לפני שהוא מדליק נר.‬
‫קונאן!‬
‫למד בהרווארד, אבל מזכיר את זה‬ ‫רק כשהוא רב עם אשתו לייזה.‬
‫קונאן!‬
‫נראה כמו ילד מ"חבורת השובבים"‬ ‫שגדל בצ'רנוביל.‬
‫קונאן!‬
‫אירי כל כך, שיש לו פטמות‬ ‫בצורת תלתן עם ארבעה עלים.‬
‫קונאן!‬
‫כל כך אירי, שלתחתונים המלוכלכים שלו‬ ‫יש טעם של שייק תלתן.‬
‫קונאן!‬
‫השיער הג'ינג'י שלו היה הגורם האמיתי‬ ‫לשרפה בפליסיידס.‬
‫נשאר ברחם של אימא שלו כל כך הרבה זמן,‬ ‫שהוא שבר שיאים ב-14 חדרי מיון.‬
‫קונאן!‬
‫עם שיער ערווה‬ ‫שגורם לזין שלו להיראות כמו אד שירן.‬
‫קונאן!‬
‫עם שיער ערווה‬ ‫שגורם לזין שלו להיראות כמו פניוויז.‬
‫קונאן!‬
‫בקיץ יש לו כל כך הרבה נמשים על…‬
‫בקיץ יש לו כל כך הרבה נמשים על הזין,‬
‫שזה נראה כאילו רון האוורד‬ ‫מחבק את טום סוייר.‬
‫רפרור למארק טוויין.‬ ‫-קונאן!‬
‫יש לו 12 פרסי בחירת הילדים ו-15 פרסי MTV.‬
‫קונאן!‬
‫לא, זה בעצם סנדמן.‬
‫למעשה, מעכשיו,‬ ‫אם אצביע ביד ימין, תגידו "סנדמן".‬
‫בואו ננסה את זה זריז.‬
‫סנדמן!‬ ‫-ו…‬
‫קונאן!‬ ‫-ו…‬
‫סנדמן!‬ ‫-ו…‬
‫סנדמן!‬
‫ו…‬ ‫-סנדמן!‬
‫טוב, בואו נתקדם.‬
‫מוריד חולצה, וכל הנשים מתעלפות.‬
‫סנדמן!‬
‫מוריד חולצה, והעור יורד איתה.‬
‫קונאן!‬
‫נוהג…‬
‫נוהג ללבוש מכנסי כדורסל ארוכים ממשי.‬
‫סנדמן!‬
‫נוהג ללבוש תחתונים צמודים‬ ‫שמשתלשלות מהם ביצים ארוכות ושעירות.‬
‫קונאן!‬
‫מתבלבלים בינו לבין ג'יימס קאן הצעיר.‬ ‫-סנדמן!‬
‫מתבלבלים בינו לבין בובה מתנפחת ענקית‬ ‫מחוץ לסוכנות רכב.‬
‫קונאן!‬
‫שחקן מדהים.‬
‫סנדמן!‬
‫אקנה חשוכת מרפא.‬
‫קונאן!‬
‫יכול להיכנס לכל מסעדה בעולם ולקבל שולחן.‬
‫סנדמן!‬
‫יכול להיכנס ל"פנדה אקספרס" בקניון‬ ‫ולקבל שולחן,‬
‫אם הוא מגיע חצי שעה מוקדם יותר.‬
‫ולמען האמת, בימי שישי זה עדיין בעייתי.‬
‫קונאן!‬
‫הידיים שלו מוטבעות‬ ‫בשדרת הכוכבים של הוליווד.‬
‫סנדמן!‬ ‫-הידיים של הדוד שלו מוטבעות בתחת שלו.‬
‫קונאן!‬
‫יכול לגדל זקן מלא בשלוש שעות.‬
‫סנדמן!‬
‫גידל זקן במשך שלושה חודשים‬ ‫ואז הילדים שלו אמרו,‬
‫"אבא, אכלת צ'יטוס חריפים?"‬
‫קונאן!‬
‫קנאי לפרטיותו.‬ ‫-סנדמן!‬
‫מספר הטלפון שלו הוא 917-664-765…‬ ‫-קונאן!‬
‫תתקשרו אליו מתי שתרצו.‬ ‫כמה שיותר מאוחר יותר טוב.‬
‫גאון קומי.‬
‫סנדמן!‬
‫פין קומי.‬
‫קונאן!‬
‫ולסיום, נשוי לאישה יפהפייה הרבה מעל לרמתו.‬
‫סנדמן וקונאן!‬
‫כן, הכוונה לשנינו.‬
‫אוהב אותך, לייזה.‬
‫אוהב אותך, ג'קי.‬
‫תודה על עבודת הצדקה.‬
‫אבל ברצינות, קונאן… זה החלק הנחמד.‬
‫אתה בחור מצחיק מאוד, כולנו יודעים את זה.‬
‫אני זוכר שלורן חיפש את המנחה הבא.‬
‫וברגע שאמרו "קונאן",‬
‫אני נשבע באלוהים,‬ ‫כולם, כל הקומיקאים, אף אחד לא קינא.‬
‫אמרנו, "כן, לגמרי. הוא הכי טוב".‬
‫אתה חריף יותר מכולנו,‬ ‫אתה נחמד יותר מכולנו,‬
‫ואני כל כך שמח שזכית בחיים האלה, חבר.‬
‫זה אדיר.‬
‫אתה מוציא מאיתנו את המיטב, קוני.‬
‫שמחתי להכיר אותך ואת המשפחה הנהדרת שלך.‬
‫אוהב את כולכם.‬
‫ואני שמח שהעולם אוהב אותך בדיוק כמוני.‬
‫יחי…‬
‫קונאן!‬
‫כן.‬
‫הנואם האחרון שלנו‬
‫היה יכול להיות באינדיאנה עכשיו‬ ‫ולגרוף חרא של סוסים,‬
‫אבל בחר להיות כאן עם קונאן.‬
‫אנא קבלו את האחד והיחיד,‬
‫דייוויד לטרמן!‬
‫תודה לכולכם.‬
‫תודה.‬
‫חייבים ללמוד משהו כשמתבגרים בחיים.‬
‫והערב, סלחו לי, זה מה שאני למדתי,‬
‫ואולי הבנתי את זה באיחור,‬
‫אבל מה שגיליתי הוא‬
‫שיש משהו מפתיע,‬
‫לא בלתי נעים,‬
‫ומושך בצורה מטרידה‬
‫באחד מתווי הפנים של קונאן.‬
‫למדתי את זה הערב.‬
‫ואז שמעתי "יש לו נמשים על הזין",‬ ‫אז הייתי חייב לעלות לבמה.‬
‫פרס מארק טוויין.‬
‫אלוהים, תנו לי רק לומר דבר אחד.‬ ‫אני לא היסטוריון,‬
‫אבל אני מאמין שבדפי ההיסטוריה יירשם‬
‫שזו הייתה האספה המשעשעת ביותר‬
‫של המחתרת.‬
‫אני רק רוצה לומר כמה דברים.‬
‫כן, יכולתי להיות באינדיאנה ולגרוף חרא.‬
‫זו התקופה הכי טובה בשנה לגריפת חרא.‬
‫אבל אמרתי שלא, אני מעדיף‬ ‫להיות כאן עם קונאן מאשר לגרוף חרא,‬
‫ואני עומד מאחורי דבריי, גבירותיי ורבותיי.‬
‫אנחנו כאן הערב כדי לחלוק כבוד לכותב, בדרן,‬
‫ומכחיש של שינוי האקלים, קונאן אובריאן.‬
‫אני מאמין שאין אדם הולם יותר‬ ‫לפרס מארק טוויין מאשר קונאן אובריאן,‬
‫כי כמו מארק טוויין,‬
‫קונאן הוא כותב בראש ובראשונה.‬
‫בנוסף, כמו מארק טוויין,‬
‫קונאן עבד עליי‬ ‫ושכנע אותי לצבוע את הגדר שלו.‬
‫אנשים…‬
‫מכל האנשים שנמצאים פה הערב,‬ ‫ואני אומר זאת בביטחון מלא,‬
‫אני מאמין שאני הכי דומה למארק טוויין…‬
‫כפי שהוא נראה עכשיו.‬
‫חתן הפרס שלנו אינו רק מנחה תוכנית אירוח,‬
‫הוא היה כותב ב-SNL ובמשפחת סימפסון,‬
‫הוא הנחה תוכניות טיולים ואת טקס האוסקר.‬
‫קונאן, מה ההרגשה כשמבקשים ממך‬ ‫להנחות את טקס האוסקר פעם נוספת?‬
‫אתם יודעים, כשקונאן נבחר‬ ‫להנחות את "לייט נייט",‬
‫כולם שאלו, "מי הבחור הזה?‬
‫"איך הוא קיבל את התוכנית הזאת?‬ ‫למה הוא חיוור כל כך? הוא חולה?‬
‫"הוא מקבל מספיק ויטמין סי?‬
‫"הוא ילד גבוה במיוחד,‬
‫"או גבר בגודל רגיל שנראה כמו ילד?‬
‫"הוא אנמי?"‬
‫טוב, כששמעתי את זה‬ ‫מובן שהייתי מוכרח לצפות בתוכנית,‬
‫וכשצפיתי בקונאן מנחה את "לייט נייט",‬
‫ראיתי תוכנית מצחיקה מאוד.‬
‫הם לקחו סיכונים גדולים.‬
‫הקומדיה הייתה מוזרה במובן הטוב ביותר.‬
‫זה היה מטופש, מגוחך וחכם.‬
‫זה לא שילוב קל.‬
‫בימים ההם לא היה בטלוויזיה‬ ‫שום דבר דומה לזה.‬
‫זה הרגע שידעתי ממקור ראשון‬
‫שהבחירה בקונאן כמנחה של "לייט נייט"‬ ‫הייתה החלטה מצוינת.‬
‫אני רוצה לשאול משהו.‬
‫זו שאלה שאנשים לא יצפו שאשאל,‬
‫אבל כשרק קיבלתי את העבודה הזאת,‬
‫באתי לכאן, לרוק 30…‬
‫איך השגת את העבודה הזאת, דרך אגב?‬
‫זו הייתה תחרות כתיבה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הנושא היה "מה תעשה אם תנחה תוכנית אירוח",‬ ‫והגעתי למקום הרביעי.‬
‫בדיוק. "הגעתי למקום הרביעי."‬
‫באותו רגע ידעתי שהילד הזה הוא הדבר האמיתי.‬
‫קונאן כבר אינו, כפי שנהג לומר,‬ ‫"האדם שלא אמור להיות כאן".‬
‫הוא האדם שאנחנו חולקים לו כבוד הערב‬ ‫עם פרס מארק טוויין.‬
‫גבירותיי ורבותיי, אנא קבלו את המפריע,‬
‫טריומף, כלב העלבונות הקומי,‬
‫האפיפיור של פדקס, הדוב המאונן,‬
‫וג'ורדן שלנסקי.‬
‫וכעת, זה כבוד אמיתי‬
‫להעניק את פרס מארק טוויין ה-26‬ ‫להומור אמריקאי‬
‫לחברנו הטוב קונאן אובריאן.‬
‫קונאן.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫בבקשה.‬
‫להיות…‬
‫אוהבת אותך, קונאן!‬
‫ואני אוהב אותך, אדוני.‬
‫לקבל את הפרס הזה מדייוויד לטרמן זה…‬
‫למען האמת, זה משהו שאני מתקשה לעכל.‬
‫ואני צריך להוסיף לזה הקשר כדי שתבינו.‬
‫השנה היא 1987,‬
‫ואני גר בלוס אנג'לס.‬
‫סיימתי את הקולג' רק לפני שנתיים,‬
‫ואני מובטל.‬
‫השותף שלי גרג ואני בדיוק איבדנו‬ ‫את העבודה הראשונה שלנו ככותבים בטלוויזיה,‬
‫ואני יושב לבד בדיינר של רשת דו-פארס‬
‫בשדרות וילשייר,‬
‫אוכל פנקייקים לאט מאוד‬
‫באחת בצהריים,‬
‫כדי לנסות למלא את כל היום.‬
‫השאיפה המקננת בי,‬
‫ואני מאמין שזה גם הגורל שלי,‬
‫היא לכתוב לתוכנית האירוח של דייב.‬
‫ובדיוק שמעתי מהכותב הראשי שלהם‬
‫שהמשרה הפתוחה היחידה כבר אוישה,‬
‫ולא תהיה עבודה.‬
‫הרגשתי שדלת פלדה נטרקה בפניי.‬
‫לא היה לי מושג מה יקרה לי.‬
‫עכשיו תדמיינו שפתאום‬
‫מלאך מהעתיד מופיע‬
‫ואומר לי שבעוד 40 שנה‬
‫אני אעמוד על הבמה במרכז קנדי בוושינגטון,‬
‫ושהפרס היוקרתי ביותר של עולם הקומדיה‬
‫יוענק לי‬
‫בידי דייוויד לטרמן.‬
‫אני…‬
‫הייתי בוהה במלאך הזה בהלם מוחלט‬
‫ואומר, "רק רגע.‬
‫"דייוויד לטרמן עדיין חי?‬
‫"ארבעים שנה מעכשיו?‬
‫"הוא מבוגר ממני ב-20 שנה!‬
‫"אלוהים, איך הוא נראה?"‬
‫המלאך היה אומר, "יש לו זקן".‬ ‫הייתי שואל, "מטופח ואופנתי?"‬
‫המלאך היה אומר, "לא! לבן וארוך בטירוף.‬
‫"תדמיין את דוסטויבסקי‬ ‫בתור כורה זהב ביוקון."‬
‫מה אתה עושה, בנאדם?‬
‫אז אתם חייבים להבין שהערב אני מרגיש‬
‫כמו שאופנהיימר הרגיש בלוס אלמוס.‬
‫ולפני שאמשיך,‬
‫אני צריך להודות קודם להורים שלי,‬
‫שפספסו את הרגע הזה בשלושה חודשים.‬
‫הם היו אוהבים את זה כל כך.‬
‫לאשתי היפה והמוכשרת לייזה.‬
‫ו... כן.‬
‫ו…‬
‫לילדים הסבלניים שלי‬ ‫שאף פעם לא מתרשמים ממני, נב ובקט,‬
‫שהם הרבה יותר חכמים ממני.‬
‫הם באמת לא מבינים למה זכיתי, והם לא טועים.‬
‫אני רוצה להודות ללהקה הזאת,‬ ‫מקס ויינברג ושביעיית מקס ויינברג.‬
‫- שביעיית מקס ויינברג -‬
‫אני רוצה להודות לכל הנואמים‬ ‫המוכשרים והנדיבים בטירוף‬
‫שטסו לוושינגטון לכבודי הערב.‬
‫לעולם לא אתאושש מזה.‬
‫זה מה שבני עמי מכנים מצווה, ואני…‬
‫בני עמי מאמצים דברים שמוצאים חן בעינינו.‬
‫ותודה מיוחדת לכל האנשים היפים‬
‫שעבדו כאן במרכז קנדי במשך שנים,‬
‫ושדואגים ממה שעלול לבוא.‬
‫תודתי הנצחית‬ ‫על מסירותם ומחויבותם לאמנויות.‬
‫ואני חושב שכולנו צריכים…‬
‫זה היה די והותר.‬
‫יש כל כך הרבה אנשים שעליי להודות להם,‬
‫וזה תמיד החלק שבו הנאומים האלה משתבשים,‬
‫כי חייבים להודות לכל האנשים האלה.‬
‫חייבים.‬
‫זה הכלל.‬
‫אבל אז זה לוקח נצח.‬
‫אז היה לי רעיון איך להודות לכולם במהירות.‬
‫אנא קבלו את רוברט סטריקלר,‬ ‫כרוז מכירות פומביות של חיות משק.‬
‫בואו נביא אותו לכאן.‬
‫תודה לניל, לוק, קייט וג'יין אובריאן‬ ‫שהיו איתי מתחילת המסע המופלא הזה.‬
‫מונטי ממשפחת רירדון.‬
‫לורן מייקלס, מייק סוויני,‬
‫ג'ף רוס, רוברט סמיגל,‬ ‫גרג דניאלס, סונה מובססיאן,‬
‫שהרימו אותי ברגעי השפל.‬
‫איימי ליפמן, רודמן פלנדר,‬ ‫ריק לודווין, ריק רוזן,‬
‫גאווין פולון, ארי עמנואל, לי ברקן,‬
‫שהאמינו בי כשאני לא האמנתי.‬
‫שרה ויקס, פולה דייוויס, סטיב קוגן,‬
‫ליסה קודרו, ארון וג'ודי דניאלס,‬ ‫ג'ונתן גרוף ובוב אודנקירק.‬
‫אודנקירק לא עזר, אבל מכירים אותו.‬
‫מאט אובריאן, דיוויד הופינג, אדם סאקס,‬ ‫נינה רוזנשטיין, אריקה בראון, ג'ייסון קלאם.‬
‫אנדי ריכטר, שהיה לצידי ברגעי השיא והשפל.‬
‫מייק ריס, אל ג'ין, ג'ף מרטין, סאם סיימון,‬
‫מאט גרונינג, ג'יימס ברוקס, פט לי,‬ ‫דון מופיט, בוב וג'יני ניוהארט,‬
‫מונטי פייתון, סדרות מצוירות‬ ‫של האחים וורנר, הפנתר הוורוד.‬
‫אין לי מילים להביע כמה אתם חשובים לי.‬ ‫תודתי הנצחית לכולכם.‬
‫ולסיום, פרת גרנזי בת שנתיים במשקל 545 ק"ג.‬
‫היא הייתה איתי מההתחלה. 3,000, 3,500.‬
‫ארבעת אלפים וחצי, 5,000.‬
‫ששת אלפים. 6,500.‬
‫שבעת אלפים וחצי.‬
‫נמכר לקונה מאחור, 7,500.‬
‫אני חושב שלקבל פרס על שם מארק טוויין‬
‫זו אחריות.‬
‫אי אפשר להתהדר בשמו של טוויין‬
‫בלי להבין מי הוא היה ומה הוא ייצג.‬
‫אל תתבלבלו מהחליפה הלבנה‬ ‫ומהסיגר ומספינת הנהר.‬
‫טוויין חי, תוסס, ורלוונטי מאוד גם כיום.‬
‫כן, הוא ההומוריסט הגדול בתולדות אמריקה,‬
‫אבל כוחו המתמשך טמון בעקרונות הליבה שלו,‬
‫עקרונות שעיצבו את הקומדיה שלו‬
‫והפכו אותו לאחד מגדולי האמריקאים.‬
‫בראש ובראשונה, טוויין שנא בריונים.‬
‫הוא כלל ביצירותיו אנשים מתעללים,‬ ‫כמו אביו האלכוהוליסט של האק פין‬
‫וטום דריסקול ב"וילסון ראש כרוב",‬
‫וגרם לקוראים שלו‬ ‫לשנוא את הדמויות האלה בלהט.‬
‫הוא הכה כלפי מעלה, לא כלפי מטה,‬
‫והוא הזדהה עמוקות עם החלשים.‬
‫טוויין…‬
‫טוויין!‬
‫טוויין היה אלרגי לצביעות,‬ ‫והוא תיעב גזענות.‬
‫טוויין כתב, "יש הרבה דברים משעשעים בעולם,‬
‫"וביניהם האמונה של האדם הלבן‬ ‫שהוא פחות פראי מאשר שאר הפראים."‬
‫טוויין הזדהה עם חסרי הכוח באמריקה,‬
‫עבדים לשעבר שהתקשו בתקופת השיקום,‬
‫פועלים סינים שהיגרו לקליפורניה‬ ‫ויהודים אירופאים שנמלטו מאנטישמיות.‬
‫הפתרון של טוויין לבורות לגבי העולם שסביבנו‬
‫היה לצאת למסעות‬
‫בתקופה שבה מסעות היו ארוכים וקשים מאוד.‬
‫טוויין הקיף את העולם וכתב,‬
‫"מסעות הם התרופה לדעות קדומות,‬ ‫לגזענות ולצרות אופקים,‬
‫"ורבים מבני ארצנו זקוקים לכך נואשות‬ ‫מכל הטעמים הללו."‬
‫טוויין…‬
‫טוויין גילה חשדנות כלפי פופוליזם,‬ ‫ג'ינגואיזם, אימפריאליזם,‬
‫השיגעון האובססיבי לכסף בעידן המוזהב,‬
‫וכל ביטוי חסר מחשבה‬ ‫של עוצמה אמריקאית או חשיבות עצמית.‬
‫מעל הכול, טוויין היה פטריוט‬ ‫במובן הטוב ביותר של המילה.‬
‫הוא אהב את אמריקה,‬ ‫אבל ידע שיש בה פגמים עמוקים.‬
‫טוויין כתב,‬
‫"פטריוטיות היא תמיכה במדינה תמיד,‬
‫"ובממשלה כשהיא ראויה לכך."‬
‫עכשיו…‬
‫חלקכם…‬
‫חלקכם אולי חושבים, "איך זה קשור לקומדיה?"‬
‫הכול בזה קשור לקומדיה.‬
‫הכול.‬
‫הקומדיה שאהבתי כל חיי,‬
‫קומדיה עם ביקורת עצמית‬
‫שמכוונת את חיציה פנימה‬ ‫ושדוגלת בתפיסה שכולנו פגומים, מגוחכים,‬
‫ומתבוססים יחד בבוץ.‬
‫טוויין מצחיק וחשוב כיום‬
‫כי הקומדיה שלו היא חגיגה מלאת הומור‬
‫של הפחדים שלנו, של אוזלת היד שלנו‬
‫ושל הבלגן המופלא של הקיום האנושי.‬
‫כשאנחנו חוגגים את טוויין,‬
‫כשאנחנו רואים אותו באמת, כפי היה,‬
‫אנחנו מכירים במכנה המשותף שלנו‬
‫ואנחנו מתקרבים במעט זה לזה.‬
‫אז אני מקבל את הפרס הזה‬
‫ברוח הענווה, הטמטום, האיוולת,‬
‫חוסר הרלוונטיות, הפחד, הספקות העצמיים,‬
‫והטיפשות העמוקה והאינסופית.‬
‫תודה לכם. זה כבוד של פעם בחיים.‬
‫תודה רבה.‬
‫ו…‬
‫אתם יודעים…‬
‫תודה. אני הולך…‬
‫צריך לסיים כשקמים ומוחאים לך כפיים,‬ ‫אבל לא הפעם.‬
‫אמרתי את זה קודם.‬
‫אמרתי שטוויין בריא ושלם, ואני מתכוון לזה.‬
‫מארק טוויין, אני אוהב אותך.‬
‫ואני אוהב אותך, קונאן אובריאן.‬
‫אלוהים, זה מארק טוויין!‬
‫חן חן לך, ידידי.‬
‫זה אכן אני, מארק טוויין.‬
‫צפיתי בטקס פרס טוויין‬ ‫במשך 30 שנה מצמרת העץ.‬
‫אתה הזוכה היחיד שבאמת ראוי לכבוד הזה.‬
‫אתה לא מתכוון לזה, מר טוויין.‬
‫אני מתכוון לזה ועוד איך, קונאן.‬
‫וכל הזוכים הקודמים הם ליצנים.‬
‫ויל פרל הוא מוקיון.‬
‫אם העיניים שלו היו קרובות יותר זו לזו,‬ ‫הוא היה קיקלופ.‬
‫אדם סנדלר לא יודע לקרוא.‬
‫הוא לא יודע.‬
‫הגיע לאמצע של ספר פופ-אפ‬
‫ואז עשה במכנסיים כמו ילד בן שנתיים.‬
‫קווין הארט צילם פרסומת לכרטיס אשראי‬ ‫במהלך נאום קבלת הפרס.‬
‫רק רגע, אני לא אעמוד כאן ואקשיב לך מעליב‬ ‫את הקומיקאים הנהדרים האלה, מר טוויין.‬
‫למה?‬
‫אתה כתבת את המערכון הזה, קונאן.‬
‫אני פשוט מקריא אותו מילה במילה.‬
‫זה לא נכון.‬
‫כתבת גם את זה.‬
‫תקשיב, אני זורק לפח את התסריט שלך‬ ‫ומדבר עכשיו בשמי.‬
‫הנקודה שלי היא שקומדיה עוסקת בחלש ובמגוחך,‬
‫וזה מתאר אותך, קונאן אובריאן.‬
‫אתה ילד מגודל עם עור שקוף‬
‫שכשל ומעד במשך 30 שנה‬
‫בטמטום חסר קואורדינציה וחסר פשר,‬
‫ואיכשהו, כנגד כל הסיכויים,‬
‫הגעת לכאן,‬
‫כמו פקק רטוב שנסחף במים לחוף בודד.‬
‫אתה יודע, אלה מילים קשות, מר טוויין,‬
‫אבל אני מניח שזה מה שתמיד הערצתי בך.‬
‫הזמנים משתנים,‬
‫אבל אנשים צריכים להישאר נחושים,‬
‫ואני מעריך את מה שאמרת עליי קודם.‬
‫יש לך תעוזה, ילדון,‬
‫ולמרות שזו שורה שאתה שמת בפי…‬
‫אני מתכוון לזה.‬
‫אני גאה מאוד לשמוע את זה ממך.‬
‫אני באמת אוהב אותך, מר טוויין.‬
‫ואני אוהב אותך, קונאן אובריאן.‬
‫טוב, זהו זה. די, מספיק. זה לא טוב.‬
‫לא, אי אפשר. לא ככה נסיים את זה.‬
‫אי אפשר לעשות את זה ככה.‬
‫אבל היית טוב מאוד, פורטה.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫האיש הזה יודע לנגן בגיטרה.‬
‫אתם לא רוצים לראות אותו מנגן קצת?‬
‫כן!‬
‫הנה זה בא! קונאן אובריאן!‬
‫קדימה! עכשיו תורך.‬
‫תודה רבה לכולכם!‬
‫ויל פורטה, תודה.‬
‫אדם סנדלר! תודה לכולכם!‬