Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ÎN DECEMBRIE 2024,
CONAN O'BRIEN A AFLAT CĂ VA FI ONORAT
CU PREMIUL MARK TWAIN PENTRU UMOR AMERICAN.
DUPĂ DOUĂ LUNI, GUVERNUL TRUMP A ANUNȚAT PRELUAREA CENTRULUI KENNEDY.
- Salut, Conan! - Salut! Ce faci?
23 MARTIE 2025 - CONAN ȘI PRIETENII LUI VIN LA CEREMONIA DIN WASHINGTON…
…PENTRU O SEARĂ VESELĂ, EXPRIMARE LIBERĂ ȘI PROMISIUNEA UNUI BAR DESCHIS.
Doamnelor și domnilor,
bun-venit într-o nouă eră a Centrului Kennedy,
un Centru Kennedy care sărbătorește adevăratele valori americane.
Scena aceasta lăudată va prezenta distinsul, elegantul
și adoratul divertisment, de care putem fi mândri ca națiune.
Bună seara
și bun-venit la Centrul Kennedy!
Vă mulțumesc că ați venit și să vă fie rușine că sunteți aici!
E elocvent așa, nu?
Iar, acum, doamnelor și domnilor,
vă rog să-l aplaudați pe cel de-al 26-lea câștigător
al Premiului Mark Twain,
Conan O'Donnell!
O'Brien.
- O'Brien. Da. - Salutare!
- Conan! - Mulțumesc!
Vă mulțumesc mult!
Ce nebunie!
Da!
Vă mulțumesc mult!
Cum te-ar descrie colegii tăi?
Aș putea spune că sunt corect, sincer și creativ la nesfârșit.
Folosește un cuvânt sau mai puțin!
Arăți ca un manechin roșcat pentru teste.
Aș vrea să am încrederea ta.
Nu. Mă amăgesc singur.
Sunt bine!
Cred că acum sunt tipul cu încălzirea.
Bine. Stați pe loc! Sunteți arestați pentru expunerea excitației.
Eu mă văd un cineast.
Alo? Locul de muncă?
Locul de muncă la TV?
Să fii la fel de bun ca Letterman!
O să încerc.
Iată gazda dv., Conan O'Brien!
Pachet de bază prin cablu.
RANDAMENT
Vezi fragmentele astea? Nu se mai oprește.
Ginger, nu!
În anul 2000!
Următorul invitat e…
Întrerupătorul!
Ești un ticălos!
Da. Știu.
Intră în personaj când fuge de realitate uneori.
Nu-i adevărat!
Nu poți lua pastile și să conduci.
Mulțumesc. Vă rog să luați loc.
Am reușit! Da!
UNIVERSITATEA PHOENIX
E Conan O'Brien needs a friend.
Da!
Ia-mi la un litru!
Nu-i înțelegi accentul. Adu-mi mie una la un litru!
N-o să pierd timpul!
Comediant de stand-up,
actor, iar, acum, gazdă a unui show nocturn,
are aceste trei calități extraordinare!
Aplauze, vă rog,
pentru John Mulaney!
Bună seara! Sunt John Mulaney.
Sunt onorat să fiu la Centrul Kennedy,
în curând, redenumit:
„Pavilionul Roy Cohn pentru oameni mari și puternici, care iubesc pisicile.”
Felicitări
prietenului meu, Conan O'Brien,
pentru al 26-lea și ultimul Premiu Mark Twain
pentru Umor American.
Când am auzit că Conan O'Brien va primi Premiul Mark Twain 2025,
mi s-a amintit de ceva ce David Berkowitz, alias Fiul lui Sam,
a zis când a fost arestat într-o seară fierbinte din Yonkers,
în 1977:
„De ce a durat așa de mult?”
Majoritatea discursurilor conțin glume,
finalul fiind savuros.
O să trec direct la partea savuroasă din final.
Conan O'Brien, ești eroul meu.
Datorită ție, mi-am propus să fiu scenarist de comedie
care, cumva, în ciuda datelor, e difuzat la TV.
Și, datorită ție, sunt așa.
Mi-ai arătat cum un catolic bizar,
care se prezintă bine, dar e foarte tulburat,
poate reuși în industria divertismentului.
Am copiat și am furat de la tine în toate felurile posibile.
Conan, îți mulțumesc din suflet.
Eu…
Am văzut premiera Late night with Conan O'Brien,
în 13 septembrie 1993.
Te-am plăcut atât de mult și așa de repede, fără să știu
că a fi fanul tău în ultimii 32 de ani
va fi printre cele mai emoționante experiențe fiscale
din viața mea.
Să fiu un fan al lui Conan de la început a fost foarte stresant.
Există mereu e o petiție de semnat
sau vreun protest pentru a-l salva.
Parcă aș fi fanul unui centru de recreere într-un cartier de bătrâni,
pe care dezvoltatorii vor să-l demoleze.
Nu există argumente, dar urlăm:
„Nu ni-l lua!”
Începutul lui Conan a fost greu.
La un moment dat, a avut niște contracte pe 13 săptămâni,
un fapt pe care eu îl știam de când aveam 12 ani.
Niciun puști de 12 ani n-ar trebui să exclame:
„Doamne! Show-ul lui Conan o să fie reînnoit.”
Nu e pentru copii stresul ăsta.
Credeți că mai simțisem așa ceva?
Eram fanul echipei Cubs, deci, am știut cum e să ții cu cei care pierd,
dar, în cazul lui Conan, parcă eram fanul echipei Cubs
atunci când au pierdut așa de strălucit încât au câștigat
și încercam să conving tabela de marcaj.
Parcă eram fanul echipei Cubs când, după fiecare meci,
se discuta serios dacă echipa Cubs
ar trebui să mai fie o echipă.
Dar m-am bucurat să fiu în echipa ta.
În următorul deceniu, am încercat să-ți calc pe urme.
În iulie 2008, eram la cină cu mama
și m-au sunat că am fost angajat să fiu scenarist la Saturday Night Live.
M-am întors la masă și i-am spus mamei, iar chelnerul m-a auzit
și mi-a zis: „Știi că așa a început Conan O'Brien?”
I-am răspuns: „Știu asta de jumătate de viață, idiotule!”
Mă îndreptam spre vechea slujbă a lui Conan,
în timp ce steaua lui strălucea tot mai mult.
Apoi, în 2010, Dumnezeule, din nou,
a trebuit să mă leg de copacul lui Conan
când se apropiau buldozerele.
Dar gata!
Ajunge cu perioada aia!
Conan a spus foarte clar că și-a văzut de viață cu înțelepciune și har.
Între timp, noi, acoliții lui radicalizați,
am rămas în urmă, rătăcind prin toată țara,
epuizați și paranoici că oamenii care ne plătesc
ne sunt, de fapt, dușmani. Ce dezastru!
Conan a zis: „Nu fiți cinici!” Și a strâns 50 de milioane de dolari.
Ești cel mai bogat defavorizat din oraș.
Da, știu.
Conan, ai realizat ceva extraordinar.
Ai rămas pe ecranele noastre, genial, mereu, din start,
dar adaptând și inovând, legând, țesând
și căutând soluții iar și iar.
Ai reușit. Ai câștigat.
Îmi amintesc…
un citat care îi e adesea atribuit lui Mark Twain,
deși cică ar fi spus prima dată de Fiul lui Sam.
Istoricii încă discută originile sale, dar e potrivit pentru seara asta.
Din nou, nu e clar cine a spus asta, Mark Twain sau Fiul lui Sam.
„Dragă Jimmy Breslin…
Sunt Fiul lui Sam.
Să nu crezi că, neprimind vești de ceva vreme,
m-am culcat. Nu.
Sunt, totuși, încă aici,
ca un spirit care cutreieră noaptea,
însetat, flămând,
neștiind ce e odihna,
pentru a-l mulțumi pe Tatăl Sam.
Ador munca mea, iar, acum, golul a fost umplut.
Al tău întru crime, dl Monstru…
alias Fiul lui Sam.”
Mulțumesc că m-ai invitat și felicitări, Conan!
Următorul invitat e amuzant oricând, mai puțin în ultimele lui șapte filme.
Vă rog să-l aplaudați pe Will Ferrell!
Bine.
Nici nu știu cum să încep.
Măcar Conan e aici astă-seară? Știm?
E? Nu?
E aici? Știți cumva?
Unde e?
Bine!
Bine.
Psihologul mi-a zis să nu mă pun în centrul atenției astă-seară,
o chestie cu care aș fi de acord de obicei.
E o seară specială, dar…
Îmi pare rău! Trebuie să deschid subiectul tabu.
Deci, pentru aceia dintre voi care nu cunosc asta despre mine,
eu am primit Premiul Mark Twain pentru Umor American în 2011.
Nu! Mulțumesc.
Mulțumesc!
Era un domeniu mult mai competitiv pe atunci.
Dar asta nu e important.
Și am avut noroc ca starul Conan O'Brien,
omul care stă chiar acolo,
să vorbească în numele meu, așa cum fac eu acum.
Conan a făcut niște remarci minunate.
După show, Conan a venit la mine și mi-a spus: „Felicitări!”
Meritam
și eram printre cei mai amuzanți
pe care-i știa el.
Apoi, Conan mi-a mai spus ceva și-mi amintesc de parcă ar fi fost ieri.
A spus așa: „Ca să știi,
dacă îmi vor oferi vreodată mie Premiul Mark Twain,
eu îl voi refuza.
Nu-l voi accepta din respect pentru tine.”
N-am zis asta. Nu.
Ba așa ai zis!
Doamne!
Chiar așa ai spus!
Dumnezeule!
Dumnezeule! Ai spus asta!
Doamne!
- Serios? - N-am spus asta.
E total incredibil!
Doamne!
Ce mișcare în stilul lui Conan!
Adică eu am inventat asta?
Asta vrei să spui?
Știu că e seara ta, dar arăți ca un idiot acum!
Pari dus cu pluta!
Știam că se va întâmpla asta.
Și n-am timp de asta!
Știți ce ar trebui să fac eu acum?
Aveți habar?
Ar trebui să desființez Ministerul Educației, da?
Dar, acum, am pe cap porcăria asta!
Deci, Jackie, psihologa mea, m-a avertizat că se putea întâmpla asta.
Că nu vei recunoaște situația
și că va trebui să accept că, poate,
tu, Conan O'Brien,
ai meritat cu adevărat premiul ăsta.
Că ești, de fapt, prietene, una dintre cele mai agile, deștepte
și amuzante minți pe care le-am întâlnit.
Adevărul e
că nu vei ști niciodată câtă încredere, ca artist, mi-a oferit generozitatea ta.
Oferind scheciuri lungi și elaborate publicului tău,
cu foarte puține recompense,
în stilul discursului de acum, la care v-am expus pe toți…
Oricât de nebunească a fost ideea, n-ai refuzat niciodată.
Când ai încheiat The Tonight Show, fiindcă Jay Leno avea prea mult succes…
A fost un moment cultural. Jay Leno, la ora 22:00.
Era în spiritul vremii.
La ultimul show, ai vorbit publicului, și ne-ai cerut să nu fim cinici,
să luptăm toți pentru idealuri atât în comedie cât și-n viață.
În ciuda a ce mi-ai spus în seara aia, la petrecerea de după show, în 2011,
cred că chiar meriți premiul ăsta.
Felicitări!
Oamenii foarte inteligenți sunt comedianți grozavi.
El nu e amenințat de existența cuiva
la fel de amuzant, sau, Doamne ferește, mai amuzant.
Asta nu se întâmplă mereu.
Nu prea se întâmplă.
De asta ne-am adunat aici.
Varianta feminină a lui Ricky Gervais,
cu glume mai amuzante și cu țâțe mai mici,
Nikki Glaser!
Bună seara!
Era toamna anului 1981.
Eram boboc la liceu. Tata a ajuns acasă de la muncă
și a zis: „Trebuie să vezi ce show ți-am înregistrat.
Știu că o să-ți placă.”
Așa că m-am așezat cu reticență.
El a băgat caseta video
și ce am văzut mi-a schimbat complet viața.
Era o filmare cu el și mama făcând sex în weekend, dar, după ce…
După ce a găsit caseta potrivită și am încetat să vomit,
mi-a pus…
Mi-a pus show-ul aniversar Late night with Conan O'Brien
și am fost uluită mai mult decât văzându-l pe tata la prima casetă.
Nu mi-a venit să cred.
M-am întrebat cum de se difuzase cinci ani, iar eu nu aflasem.
Tata a zis: „A fost nasoală în primii trei.”
Mi-am zis: „Dar e un show de noapte?”
Cred că da. Era un bărbat în costum,
intervievând un actor celebru,
dar, după publicitate,
urla cu un personaj numit Vârcolacul Prizat.
A fost o juxtapunere de decență și haos, care l-a făcut pe Conan atât de special
și mi-a dat speranță că, poate, într-o zi, voi fi un adult,
voi vorbi ca un adult și voi fi respectată,
purtându-mă, totuși, ca o idioată.
Dar Conan nu e doar un geniu al ridicolului nesfârșit.
Ne-a dat voie să râdem
la unele dintre cele mai depravate și mai imorale glume spuse la TV.
Era o secțiune din Late Night,
în care juca scene aleatorii din serialul Walker, polițist texan.
Da.
O voi pune pe preferata mea, și, Conan, cred că știi care e.
E pe cale să fie redată aici, la prestigiosul Centru Kennedy.
S-o savurăm!
Ce mai faci, partenere?
Bine. Iar acum sunt Micul Vizitator.
„Adawa Yoli”. Așa se spune în Cherokee.
Scuză-mi limbajul, dar fir-aș al naibii!
Walker mi-a zis că am SIDA.
E stilul desăvârșit al lui Conan.
Un băiat catolic bun, care se holbează disperat
la cerul fals al nopții,
negând orice responsabilitate pentru o scenă aprobată, dar și repetată.
O astfel de scenă are succes, dacă publicul știe
că ești un om bun și de încredere.
Conan, tu ești tipul ăla!
Îmi amintesc apariția în emisiunea ta.
Eram o comediantă necunoscută, la primul meu show nocturn.
După intervenția mea, ai venit în culise
și ai stat cu mine și cu ai mei o jumătate de oră,
oferindu-ne un moment extraordinar,
cum rar am avut în familie. Și am fost în stațiunea Branson.
Conan,
dovedești că nu numai poți să-ți întâlnești eroii,
dar, când se întâmplă, vor flirta cu mama ta.
Îți spun asta de fiecare dată când te văd,
dar ești cel mai amuzant om.
Sunt sigură.
Fie că joci un baseball clasic,
sau râzi neîncetat de felul în care Jordan Schlansky pronunță „tango”
sau de felul în care ai creat un spațiu
pentru personaje bizare ca Vraciul H. Raymond,
Ciubucul Minty, care a căzut sau…
Sau eu! Întrerupătorul!
Doamne!
Nu! Cum naiba…
Am trecut de pază?
Ce ai făcut? Spune-le că ești…
Aromaterapeutul lui Bill Burr?
Zău așa! Suntem la Centrul Kennedy. Locul ăsta…
Obișnuia să însemne ceva.
Bine. Ajunge!
Acum, sărbătorim…
Munca ciudatului ăla roșcat.
Ciudatul ăla roșcat a găzduit…
Oscarurile?
Tu n-ai făcut decât…
Paraziți intestinali?
Respectă-l pe Conan! E o legendă a comediei.
Tu reprezinți…
Rușinea carierei sale de 40 de ani?
Nu cred că e adevărat, pentru că…
Face un podcast acum?
Dar…
Nu e tocmai o rușine, fiindcă…
Toată lumea are un podcast acum.
Stai! Nu-mi spune că tu ai un podcast!
Unde notez toaletele bărbaților cu Corey Feldman.
Dumnezeule!
Adică, se pare că aveți…
Zero ascultători?
Mai ales având în vedere că…
E un Corey Feldman diferit?
Poftim? Stai! Nu e nici măcar…
Corey Feldman, actorul?
E Corey Feldman…
Taxatorul căzut în dizgrație.
Adică, ăsta e…
Cel mai jalnic lucru din lume?
Da, dacă nu ne spui că ești…
Cu pelerina din sicriul lui Shirley Temple?
Doamne!
Vrei să…
Îți dau pelerina asta?
Nu vreau pelerina. Vreau ca tu…
Să mă car naibii de aici?
Da. Nu ai…
O ședință de guvern?
Stai așa!
Nu!
Stai așa! Deci, tu ești noul…
Ministru al dezvoltării urbane?
Chiar dacă…
N-am locuit într-o casă!
Și ești și…
Violator înregistrat.
Iar guvernul ăsta consideră că…
E un avantaj imens.
Bine. Asta, evident…
E prea de tot?
Da. Dar, de fapt, ce mod mai bun de a-l onora pe Conan decât cu…
- Un personaj nedorit de nimeni? - Da.
Și cu un scheci plictisitor.
Bingo!
Mulțumesc, Întrerupătorule!
Mulțumesc, Conan. E o onoare să te onorez. Te iubesc.
- Sper să-ți placă. Noapte bună! - Mersi.
New York Times îl enumeră printre cei mai mari comedianți de stand-up.
Rasiștii americani îl numesc „potențial irosit”.
Iată-l pe Bill Burr!
Bine. Vă mulțumesc mult! Mă bucur că sunt aici.
Conan. Mă bucur să te văd.
Mă bucur să fiu la Centrul Kennedy.
Comedia e la ea acasă
prin vibrațiile creative din districtul Columbia.
Da? Nu știu cum se întâmplă.
Are legătură cu pornirea și prelungirea războaielor,
în timp ce zdrobești muncitorul obișnuit pentru interesele tale,
care îi inspiră pe toți cei care se adună pe acest pământ fertil.
Da.
N-aș fi ratat asta pentru nimic.
Când mi-au cerut să vin aici, am știut că trebuie să apar.
M-am simțit mereu legat de Conan, chiar dinainte să-l cunosc,
ca tiz roșcat.
Suntem o minoritate nevăzută.
Ne ascundem la vedere, la umbra unui copac.
Ne uităm la voi, pigmentaților,
cum stați la soare.
Dar mie mi-a fost mai ușor decât lui. Eu am avut o înălțime normală.
Știți? Dar Conan…
Conan nu se putea ascunde. Era doar o julitură de 1,90 m.
Mergea pe terenul de joacă, în căutare de prieteni.
Uitați-vă la el!
Se vede că bietul ticălos n-a avut nicio șansă.
Astfel, s-a creat încă o carieră măreață de comediant.
De asta, e aici.
Da.
Când eram copil, eram un mare fan al comediei stand-up.
Urmăream toate numerele comedianților din show-urile de noapte.
Dacă aveai noroc, dacă n-o dădeai în bară,
era posibil să fii chemat pe canapea
și să vorbești cu gazda.
Și m-a fascinat asta.
Creierul meu păstos se uita la un televizor pătrat,
la comedianții ăștia,
și era important să fii chemat pe canapea.
Arătai că locul tău e lângă toate vedetele de cinema,
cu povești lungi, complicate, fără nicio concluzie,
torturând gazda.
Era o discuție.
Trebuia să asculți cealaltă persoană, să-i oferi spațiu,
iar, dacă cealaltă persoană se afunda, săreai ca s-o salvezi.
Din experiența mea, în acest domeniu,
Conan O'Brien a fost cel mai bun.
Da.
Deci… Vin complimentele, amice.
N-o să-ți placă, dar va trebui să le accepți.
Da? Nu știu.
De câte ori mă invita, mă simțeam foarte bine.
Părea să știe mereu cum continui
și a perfecționat arta de a se face că nu știa cum continui.
Și așa pregătea terenul pentru următoarea poantă.
Nu-ți pot spune cât de mult mi-a plăcut la tine de-a lungul anilor.
Ador cum funcționează creierul lui. E atât de amuzant, atât de rapid
și, oricând sunt cu el, știu mereu că va fi bine.
Mă va ajuta și va sări ca să mă salveze
și mă face să arăt bine, pentru că e grozav.
Deci…
Credeți sau nu,
te consider fratele meu mai mare, de 2,5 m, în industria asta.
Cel care a rămas cu păr.
Mă bucur pentru tine
și chiar nu știu pe nimeni care să merite mai mult premiul ăsta. Da?
Am spus toate lucrurile frumoase.
Acum, voi fi iar nebunul germano-irlandez fără sentimente.
Conan, știm amândoi
că vom evita tot ce am zis frumos despre tine în seara asta.
Îmi imaginez că, la petrecere, va fi o strângere de mână ciudată,
urmată de o îmbrățișare prost executată.
După ce vom rezolva și aspectul ăsta,
vom râde de grașii care mănâncă prea mult tort
sau de un vas de croazieră scufundat.
O să râdem de ghinionul altora,
în timp ce ne resetăm prietenia
la starea distantă în care a existat toți acești ani.
Felicitări! Chiar meriți premiul. Mulțumesc mult!
Noapte bună!
Când te apuci de comedie, contează comunitatea.
Stai cu comedianți tot timpul
și, devenind celebru, nu prea apuci să mai stai cu oamenii.
Cred că bucuria din sala aia e
că poți sta cu oameni care se pot amuza cu tine.
E special fiindcă e Conan.
Nu mă pot gândi la cineva care e mai iubit decât Conan O'Brien.
Am fost fanul lui Conan de când m-am mutat în America.
M-am mutat aici pentru facultate, fără familie, doar un puști din Pakistan,
singur la 18 ani, într-un ținut străin.
Habar n-aveam cum urma să fie America.
M-am simțit singur și îngrozit.
Am pornit televizorul în dormitorul meu din Iowa,
iar primul lucru pe care l-am văzut la TV în America era un urs care se masturba.
Îmi amintesc că mă gândeam că o să-mi placă aici.
Mulți vor vorbi despre ursul care se masturbează,
dar nimeni nu mai poate spune că așa a cunoscut America.
Așa cunoști cel mai bine America.
Nimic nu reprezintă America mai bine decât un prădător incredibil de puternic,
care se autosatisface la TV.
Conan se alătură unor vedete ca Julia Louis-Dreyfus, Bob Newhart,
Adam Sandler, Steve Martin,
dar întrebarea e: Conan merită să fie printre aceste nume?
Conan merită să primească Premiul Mark Twain pentru Umor American?
Asta e întrebarea pe care o abordăm azi, în timpul discursului meu Twain.
DISCURS TWAIN
Bine.
Bine. Să trecem prin categoriile care definesc excelența comediei
și să privim statisticile, da?
Prima categorie: influența.
Conan a fost printre scenariștii
unuia dintre cele mai bune seriale din istorie:
Familia Simpson.
Lumea adoră să discute despre contribuțiile lui Conan.
De fapt, numele lui e pomenit în 93% din cazuri
când se discută pe internet despre scenariștii serialului.
Să comparăm asta cu contribuția sa efectivă!
3 DIN 781
Sunt 781 de episoade în Familia Simpson.
Conan a scris trei.
Știți ce? Să mărim imaginea, ca să vedem mai bine!
Să mărim un pic mai mult!
Așa!
Așa arată un uluitor 0,38%.
Prin comparație, Charles Manson a scris 0,41% din piesele The Beach Boys.
Manson e mai important pentru The Beach Boys
decât Conan pentru Familia Simpson.
Apropo, numele episoadelor scrise de Conan sunt:
Marge vs. the Monorail
și alte două episoade.
Sincer să fiu,
Marge vs. the Monorail e în topul episoadelor din serial,
dar măcar lui Conan nu i s-a urcat la cap.
Tren monorai cu șase vagoane! Ce v-am zis?
- Tren monorai! - Cum îi zice?
- Tren monorai! - Așa, tren monorai!
Să trecem la cel mai important aspect în comedie: angajamentul.
Comedia înseamnă angajament,
iar angajamentul lui Conan e evident
atunci când râde de oaspeții lui.
La The Late Show, The Tonight Show, și Conan, la TBS,
Conan a fost gazda unei emisiuni de noapte, de 4.381 de ori,
și a râs, în medie, de 193 de ori pe episod.
Datorită tehnologiei IA,
putem stabili că, dintre acele 193 de râsete,
cam 2% au fost autentice.
Să vedem acum!
Să vedem un clip în care Conan râde sincer…
Comparăm cu o mostră aleatorie în care Conan râde fals
la emisiunea lui de noapte.
Nu mai fac niciun episod din Silicon Valley.
Frumos din partea ta!
E cel mai bun clip găsit de producători. Mulțumesc, dragilor!
Ultima categorie e reputația.
REPUTAȚIA
Aș putea continua cu ce cred colegii despre Conan,
cu cât de mult îi admiră comedia, munca,
cu generațiile de comedianți inspirate,
dar, în schimb,
o să-ți povestesc ce însemni tu pentru mine.
Conan, ești eroul meu.
Nu vei înțelege niciodată cât de important ești pentru mine.
Cu adevărat, sincer.
Am încercat să-ți spun asta și ai schimbat subiectul.
Sunt comediant datorită ție.
Chiar așa e. După asta,
vei vorbi cu părinții mei, ca să te ierte.
Nimeni nu merită Premiul Mark Twain mai mult decât tine.
Mersi că m-ai invitat! A însemnat enorm pentru mine. Mulțumesc!
Cei mai mulți nu știu asta despre Conan, dar, acum câțiva ani,
i s-a îndepărtat o excrescență mare
și e aici în seara asta.
Urați-i bun-venit adoratului Andy Richter!
Bună!
Mulțumesc mult! Bună!
Bună, toată lumea!
Nu-ți poți da seama care e familia O'Brien. Nu?
Au făcut o matriță și au zis că ajunge pentru toți.
Dintre toate căsniciile mele, cea cu Conan a durat cel mai mult.
Ne-am cunoscut în 1993.
Când am fost angajat ca scenarist pentru Late Night, nu știam
că voi înțepeni ca partener al lui Conan.
A fost începutul începutului meu
și-i voi mulțumi mereu lui Conan
pentru că m-ai invitat în procesul de a face show-ul nostru amuzant.
E un lucru profund generos
ca un artist să lase alt artist să stea lângă el cu anii
și să împartă succesul.
Când mă gândesc cum a început micul nostru show,
cum am fost sfâșiați de critici în primele sezoane,
fără să știm cât va dura,
e satisfăcător să ne dăm seama cât de departe am ajuns.
Adică, tu primești Premiul Mark Twain.
Eu am unul dintre primele cinci podcasturi din rețeaua Team Coco.
Nu! Vă rog!
Vă rog!
Mersi.
Sunt mândru să te numesc prieten și atât de fericit că sunt aici,
ca să văd că accepți acest premiu mult meritat.
Angajamentul tău de a expune prostia cea mai amuzantă și inteligentă
e prezent din vremurile Late Night.
De aceea, mă întorc la un scheci clasic din vechea emisiune,
pentru că e cineva aici care ar vrea să vorbească cu tine.
Aplaudați-l pe fostul președinte Bill Clinton!
Salutare! Mersi, Andy!
Ce faci?
Conan, un titan!
Conan, chiar mi-e dor de emisiunea ta.
Mai ales fiindcă acum e un loc mai puțin unde s-o văd pe Teri Hatcher.
Da. Și eu sunt aici.
E prima dată când au dat premiul cuiva care nici nu poate să-l ridice.
Fiindcă ești firav și neputincios, Conan!
N-ai mușchi.
Hasta la vista, Conan!
Sunt adoratul actor de film, James Mason. Ce amuzant, scumpule!
Sunt aici, în Iad, cu diavolul.
E foarte mulțumit…
Ce se întâmplă?
…că primești acest premiu.
Zice că ai curaj, tupeu
și alte câteva lucruri pe care mi-e rușine să le repet.
Pentru că nu se mai spune așa ceva despre irlandezi.
N-am putut fi în emisiunea ta când eram în viață,
dar, acum, cu evoluțiile recente în IA,
ne putem imagina cum ar fi putut fi.
De fapt, avem un clip.
Uită-te, dragul meu!
Eric!
Așteaptă!
Eric, oprește-te!
Bună, Conan!
Scuze, e din ce în ce mai greu să te surprind cu clipul ăla tâmpit.
Vreau doar să spun cât de bucuros sunt
că primești anul ăsta Premiul Mark Twain pentru comedie.
Ești cel mai bun.
Te iubesc, frate. Și felicitări!
Și continuă să faci ce faci.
Lumea are mare nevoie de asta acum.
S-a făcut?
Ne vedem la cinema!
Eric!
Așteaptă!
Eric, oprește-te!
Doamne! E grozav.
N-ați ști că urmează o evreică,
dacă nu i-ați citi numele,
nu i-ați vedea fața și n-ați auzi-o.
Aplauze pentru Sarah Silverman!
Revoltător.
Experimental.
Unic.
O revelație.
Acestea sunt doar câteva cuvinte
pentru a descrie aparițiile mele la Conan.
O glumă prea simplă? Ați anticipat-o? Da, poate. Poate.
Dar ce mod mai bun de a-l sărbători pe prietenul Conan O'Brien
decât fără efort?
Scheciurile cu Conan sunt legendare.
Sunt de neegalat.
Atât de prostuțe! Atât de deschise spre experiment!
Într-un scheci, Conan îl intervievează pe Hitler,
care vine, pentru că îi e rușine
că e comparat cu Donald Trump.
Și m-au distribuit pe mine în rolul lui Hitler.
Da!
În ciuda faptului că am putut avea
o mustață îngustă, organică,
de fapt, nu sunt o alegere evidentă pentru Hitler.
Adică, sunt o alegere evidentă pentru Hitler, dar nu…
Nu sunt o alegere evidentă pentru rolul lui Hitler.
Dar m-au ales pe mine,
iar modul ăsta de a gândi îl face pe Conan măreț din nou.
Doamne!
Mi-e dor de zilele astea
când erai singurul nemernic portocaliu al Americii.
Eu…
Calmați-vă!
L-am iubit pe Conan de la începutul primului său talk-show.
Într-un fel, eu și Conan am crescut împreună.
Primul lui an de emisie a fost primul, ultimul
și singurul meu an la Saturday Night Live.
Chiar și după ce mi-am pierdut primul și singurul loc de muncă în divertisment,
Conan m-a tot invitat. Mereu!
Conan, libertatea creativă pe care mi-ai oferit-o mie
și tuturor comedianților din emisiunea ta
a fost un dar.
Ai avut mereu încredere în mine că voi fi autentică.
Ții minte când am venit
și am făcut poza aia din lateral cu gura ta, cu iPhone-ul meu,
și-am pus-o între picioare?
Imediat după aia, rețeaua a blurat-o.
A fost… Da.
Era doar o poză cu gura ta.
Atât de mult seamănă gura ta cu un vagin adevărat!
Adică…
Atâția ani n-ai avut absolut niciun vagin,
dar era pe fața ta tot timpul, știi?
A fost ca finalul din Vrăjitorul din Oz sau așa ceva.
Din fericire, astă-seară, suntem pe Netflix,
ca lumea să vadă, în sfârșit, asemănarea uimitoare
fără nicio blurare.
Doamnelor și domnilor,
sub scaunele dumneavoastră,
veți găsi chiar acea poză cu gura lui Conan.
Vă voi ruga pe toți s-o luați.
Chiar e sub scaunul dv., în dreapta.
Haideți! Puneți-o între picioare!
Ar fi bine s-o țineți.
Ce vagin ai tu? Se pune așa.
Uitați ce mare de vagine superbe!
E superb.
Conan!
Jena ta mă bucură enorm. Trebuie să fiu sinceră.
În seara asta, gura ta vorbește în numele tuturor.
Sub forma unor labii mărețe, fără gen,
aici, la Centrul Kennedy.
Mulțumesc că mi-ai oferit atâta bucurie de-a lungul anilor
și pentru că oferi fiecărui om din sala asta, vulve frumoase și roșcate.
Gura ta poate fi un vagin fără buze, dar comedia ta are dinți ascuțiți.
Te iubesc, frățioare!
Scuze! Încă ceva!
Dacă poți…
Puteți lăsa, la plecare, pozele alea pe scaun.
Noul președinte adoră să apuce păsărici.
Noapte bună!
Sunt Henfield Horgan.
Sunt decanul studenților la Universitatea Harvard.
Cine e Conan O'Brien?
Mi s-a spus că Conan O'Brien a fost student aici,
cel mai tânăr editor la Harvard Lampoon.
Și, sincer, fără nicio hiperbolă,
a studiat Universitatea Harvard.
COCOȘUL NEBUN
La Harvard, vrem să creăm titani în industrii, finanțe și guverne,
cum a fost Henry Kissinger,
oameni care schimbă lumea în mod drastic și tangibil.
Ce părere ai?
E cremos.
Ca reprezentant Harvard, cred că Conan ne-a respectat standardele.
Penis.
Întreabă-l dacă se vede că fac sport!
Da!
La Harvard, vrem ca studenții să aibă demnitate, respect
și superioritate fără efort.
De ce nu sapi un șanț?
Mingea ar fi la fel de jos cum pare că-ți dorești să fie.
Vrem ca absolvenții să le poarte respect
cetățenilor respectați din clasa superioară.
Îi învățați pe oameni să fie nebuni.
L-ați distrus pe băiat.
I-ați distrus creierul.
Știai că NBC are un SPA turcesc?
E chiar aici!
- Da. Nu e grozav? - E grozav. Ar fi frumos.
Da. Singura chestie e că trebuie să fii complet dezbrăcat.
Nu e nicio problemă. O să merg să văd.
Cred că o să-ți placă. Dă-mi halatul!
Dă-mi halatul! Intră!
Vom fi…
Aici, la Harvard, prețuim enorm culturile lumii.
Arăt ca o dansatoare de rezervă a lui Janet Jackson.
- Vreau să-ți cumpăr țara. - Da.
Când mă plimb, îmi place să exclam lucruri aleatorii în italiană.
- Da. - Știi?
SCUZE
Tu crezi că e jignitor.
- Oamenii cred că sunt italian. - Eu…
- Ragù la cutie. - Buongiorno!
Harvard a dat opt președinți americani,
188 de laureați ai Premiului Nobel,
și 48 de câștigători ai Premiului Pulitzer.
Să facem asta chiar acum!
- Cum se numește premiul? - Premiul Mark Twain pentru Umor American.
Mark Twain, căpitanul bărcii.
Felicitări din partea întregii noastre școli!
Ne mândrim cu tine.
Puteți scrie ce vreți, iar eu voi semna. E-n regulă.
Următorul invitat n-a primit Premiul Mark Twain
înainte de alegerile din 2024,
iar acum nici nu-l va mai primi.
Aplauze pentru Stephen Colbert!
Astă-seară, îl onorăm pe prietenul nostru, Conan O'Brien.
Firește, îl cunoaștem pe Conan pentru cariera sa incredibilă,
dar, în 2021,
a renunțat la amuzantul
și, unii ar spune, show-ul său incitant.
Nu mulți, doar unii.
Până acum…
Până acum, doar eu.
Conan știa că are mai multe lumi de cucerit.
Știa că ce urma trebuia să fie
demn de talentul său, de moștenirea sa, de intelectul lui feroce.
Deci, Conan a mers la Hot Ones.
Dacă nu l-ați văzut pe Conan la Hot Ones, priviți-l acum pe telefonul dv. mobil!
E-n regulă. Va fi mai amuzant decât orice facem aici.
Mi-aș dori să pot surprinde din nou, cumva,
spiritul curajos pe care l-a arătat în acel episod,
dar ce tot spun?
E extraordinar de greu.
Practic, talentul era acolo.
Dar l-ai eliberat cumva, nu, Conan?
Trebuie să fie o cale!
Aș putea ajuta eu!
Sean Evans, de la Hot Ones!
- Sean, ce cauți aici? - Stephen, m-ai invitat.
Așa e.
Și, Conan, ai intrat pe platoul Hot Ones
ca un irlandez autoproclamat, care n-a văzut condimente.
Apoi, prin disensiunea în nebunie, aripă după aripă,
ne-ai învățat pe mine și pe spectatori ce e cu adevărat divertismentul.
Astă-seară, ridicăm paharele de lapte pentru tine.
Doamnelor și domnilor, Stephen va încerca
să-și continue remarcile în timp ce-mi răspunde la întrebări
și mănâncă tot mai multe aripioare picante de pui.
Să începem!
Da!
Încep prin a spune, în lumina noii conduceri a Centrului Kennedy,
că toate astea sunt aripi de dreapta.
Câteva dintre ele sunt chiar grozave.
- Așa e. - Sean!
Avem cinci aripi, una mai iute decât cealaltă.
Să le explicăm! Cât de iute e Tabasco, Sean?
1.000 de unități Scoville.
Care e măsura primei, de aici?
De 18 ori mai mult.
- Bine. Pare mult, Sean. - Bine.
- Să începem! - Bine.
Deci, cum l-ai cunoscut pe Conan?
L-am cunoscut lucrând la show-ul The Second City, din Chicago.
Eram…
Era înainte să-i ia locul lui Letterman
și căuta scenariști.
Robert Smigel a spus că-l va aduce pe Conan
ca să vadă show-ul meu și m-am bucurat mult.
Și… Asta e prima aripă!
Bine.
Nu e grozav. Bine, oricum…
Eram foarte bucuros, așa că m-am străduit și am oferit show-ul vieții mele.
Știam că trebuie,
fiindcă Conan O'Brien era acolo.
Ce părere a avut?
Nu știu. N-a fost acolo.
N-a mai venit. A avut treabă.
- Următoarea aripă! Tic-tac! - Continuăm!
Aici e Los Calientes Rojo, cu un rating Scoville de 49.000.
Bine.
Atunci ai renunțat la show-ul lui Conan?
Nu. N-am renunțat.
Odată, am zburat până la New York,
și am stat în fața ușii biroului său,
sperând să-l prind când iese dintr-o întâlnire.
N-a ieșit niciodată.
Știu că pare trist,
dar vreau să știe toată lumea că și arată trist.
Și ai renunțat?
Am trimis mai multe scenarii.
N-am primit răspuns.
Dar știi ce?
Asta a trecut, Sean.
Nu sunt tipul care poartă pică.
Astă-seară, vreau să întreb:
Conan, ce zici de scenariile mele?
Le-ai citit vreodată?
Da? Pentru că le-am adus.
Ai cum să folosești dischete?
Le am. Nu glumesc.
N-a fost o idee bună.
Ești bine, Stephen?
- Încep să simt. - Aripile?
- Nu, că suntem la Centrul Kennedy. - Bine.
Adună-te, ca să trecem la următoarea aripă!
- Haide! - Bine.
Asta e cotată la 131.000 de unități Scoville.
Bine. Începem.
Bine.
Stephen, părerea lui Conan contează încă mult pentru tine.
Sigur că da!
E Conan O'Brien, fir-ar!
Să știi că a fost singurul președinte ales de două ori la Harvard Lampoon!
Știi ce înseamnă asta?
- Nu. Ce înseamnă asta? - Nu știu.
E pe pagina lui de Wikipedia, deci îi pasă cuiva.
Să continuăm! Vreau aripi! Hai!
Ăsta e sosul Da Bomb Beyond Insanity.
E un punct de cotitură și un sos pe care-l știi bine.
- Dacă ești gata. Hai, Stephen! - Bine.
Uimitor!
Nu.
Ce admiri la Conan?
Păi, ce nu e de admirat?
- Asta chiar e nașpa. - Da.
Totul.
Conan nu e doar un comediant genial,
pune tot ce are în tot ce face.
Știi creativitatea aia grozavă, pe care, uneori,
trebuie s-o cauți mult?
Conan o are mereu!
Când Conan face ceva, nu mai dă înapoi.
De exemplu, când a acceptat Premiul Mark Twain,
aici era foarte diferit.
Azi, au anunțat doi consilieri:
Bashar al-Assad și Skeletor. Dar omul ăsta…
Totul pentru tine, Conan!
Bine, Stephen.
Am ajuns la ultima aripă.
- Doamne! Termină, Sean! - Urmează Last Dab.
Are un rating Scoville de 2.693.000 de unități.
Acum inventezi chestii.
- Ultima întrebare! Hai! - Bine. E o întrebare importantă.
Cine e Conan O'Brien?
Conan O'Brien e, la toate nivelurile,
cel mai amuzant om de pe Pământ, cu care să stau.
Când e pe val, e grozav.
Când nu e pe val, nu se oprește până nu găsește valul.
Conan nu iese de undeva până când nu se râde sincer.
E uimitor la petreceri,
dar nu și la înmormântări.
Apropo de înmormântări,
a mea e iminentă.
Sean, mulțumesc că faci asta!
Conan, te admir, învăț de la tine
și aproape că te iubesc pe cât de mult îl urăsc pe Sean acum.
Pentru Conan O'Brien!
Ești eroul meu.
Următorul prezentator are atâta succes
încât plătește toate avorturile sale în numerar.
Aplauze pentru Tracy Morgan!
Da!
Bună seara, Centrul Kennedy!
Astă-seară onorăm un prieten incredibil de-ai mei.
Am avut vieți remarcabil de asemănătoare.
El a lucrat cu anii la SNL.
Am lucrat și eu cu anii la SNL.
A avut o emisiune cu anii la NBC. Și eu am avut emisiune cu anii la NBC.
El a absolvit șef de promoție la Harvard.
Eu am avut emisiune la NBC cu anii.
Conan m-a intervievat de peste 50 de ori în emisiunea lui.
De fiecare dată, a fost incredibil.
Show-ul lui a fost mereu distractiv.
Eu și Conan ne-am apropiat imediat,
pentru că amândoi am crescut visând să apărem la TV.
Eu stăteam în casă și mă uitam la TV, fiindcă trăiam la periferia Bronx
și nu voiam să fiu împușcat.
Conan, pe de altă parte, stătea în casă și se uita la TV
fiindcă n-avea voie să iasă la soare.
Nu exagerez.
Îl iubesc cu adevărat pe Conan.
Te apreciez enorm.
Tot ce vrem să facem noi e să facem oamenii să râdă.
Asta ne leagă.
Nu contează ce culoare avem,
negru, creol, alb sau ce culoare o avea el.
Nu știu.
Am o fiică și, la una dintre zilele ei,
i-am luat creioane Crayola, pachet de 150.
Culoarea lui Conan nu era acolo.
Nu există în natură.
Conan, apreciez magia comediei pe care am făcut-o de-a lungul anilor.
Ești un titan în lumea comediei,
iar eu te consider fratele meu.
După o viață în care ne-ai făcut să râdem,
fie la SNL sau în Familia Simpson,
tu chiar meriți să primești în sfârșit
premiul J.D. Power and Associates de evaluare a vehiculelor,
pentru cea mai bună berlină de mărime medie.
Te iubesc, C-Boogie.
Conan pentru comedie e ca rock-and-rollul.
Vrei să contribui la rock-and-roll.
A fost mereu bun. Când a fost gazda premiilor Oscar,
monologul lui a fost genial.
Și e o slujbă ingrată,
pentru care ai nevoie de mult curaj.
S-a descurcat grozav.
OSCARURILE
CAMERA SCENARIȘTILOR
Merg la Dave & Buster, alături. Conan își hrănește aparatul.
Sunteți voi doi…
Salut!
Să analizăm echipa pentru Oscar!
- V-am rugat să memorați notițele. - Sigur.
Camera scenariștilor e foarte ciudată, e un loc ireal,
unde oamenii sunt plătiți cumva să spună și să scrie poante
care pot deveni reclame la Volkswagen.
Mor de râs în fiecare zi.
E doar haos.
Ador când scrieți materiale,
pentru că mă ospătez ca un rege!
Conan are fler pentru toate ideile excepționale.
Sunt atât de multe scenarii posibile!
Ar trebui să generăm o grămadă de posibilități.
Apoi, o să vedem care ne place mai mult.
Singurul mod de a rezolva e să apreciem toți: „Ce amuzant!”
În loc să facă stand-up, s-a trezit cu scenariștii,
iar el prelua controlul și interpreta pentru ei.
Dana Carvey a apreciat un episod final al emisiunii TBS:
„Nu mai ești doar cel mai amuzant din camera scenariștilor,
ci din toată America.”
- Doamne! Ce idiot! - Știu!
- Așa e, nu? - Doamne!
- E jignitor. - Cel mai toxic!
- Atât de condescendent! - Incredibil!
Ați văzut când era atât de rasist?
- Da! - Da!
Aplaudăm un actor excepțional.
Opt ani, a portretizat un tip care credea că karaoke cu mașina e amuzant,
dl Reggie Watts!
Unde mergi?
Ai atâtea pe cap
Aduci bucurie de fiecare dată, da
Ești nebun ca o pisică pe alee
Ai fost speriat de ceva La care nu te așteptai, da
Nimeni nu pune nimic la cale
Deci, ești în regulă
Cineva te doboară
Nu știi ce, nu știi de ce
Scumpule, Conan, da, Conan
Ești un bărbat atât de frumos, da, Conan
Ești un om atât de frumos
Conan, ești un bărbat atât de frumos
Da, Conan
Ești un om atât de frumos
Conan
Ești un bărbat atât de frumos, Conan
Conan, om, da Tu ești, omule
Da, omule
Uită-te cum ești! Uită-te la oamenii care te iubesc!
Deci, unul dintre…
Mulțumesc! Mulțumesc mult!
Conan m-a ales să fiu în deschidere, în singurul lui…
Cine știe? Poate va mai fi unul. În turneul lui live.
A rămas modest.
A glumit cu toată lumea.
Și-a făcut timp să stea cu mine, în camera mea,
și mi-am zis că tipul ăsta știe cum se face.
Știe cum să trăiască fără aere și conectat la fanii lui.
Mulțumesc că ai avut încredere în mine și că ai instincte bune!
Și mersi că mi-ai arătat
cum e să fii nebun, cine ești, autentic,
fără ca asta să-ți afecteze toată cariera.
E foarte important și e o lecție bună pentru toți artiștii.
Din adâncul inimii mele, mulțumesc mult, Conan!
Mersi tuturor! Mersi, Centrul Kennedy! Rămâi Kennedy!
Următorul prezentator a făcut peste trei miliarde de dolari din încasări
și i-a cheltuit pe toți pe garderoba sa de la Foot Locker.
Aplauze pentru Adam Sandler!
Da, Triumph!
Bună seara!
Bună seara, drag public!
Salutare familiilor Kennedy, Rockefeller, Vanderbilt
și umpluturilor împopoțonate din sală!
Sunt Adam Sandler și vă dau semnalul ca să înnebuniți.
Să începem! Haideți!
Mulțumesc! Respect!
Respect! Mulțumesc!
Am o mică rugăminte pentru oamenii bogați din seara asta.
Când vă arăt cu mâna stângă, spuneți cuvântul: „Conan”.
Să încercăm acum!
- Conan! - Încă o dată!
Conan!
Să înceapă festivitățile!
Ne-am adunat în capitala țării noastre pentru a onora un om.
Conan!
Când am primit prestigiosul Premiu Mark Twain, acum doi ani,
m-am gândit că s-au terminat, dar nu e așa din cauza unui tip pe nume…
- Conan! - E al naibii de amuzant.
- Conan! - Amicul săracilor.
- Conan! - Are 2,5 m și nu se mai sfârșește.
Conan!
- Aplică cremă SPF când aprinde lumânarea. - Conan!
A învățat la Harvard, dar nu zice decât când se ceartă cu soția lui, Liza.
Conan!
Arată ca un șmecher micuț, crescut în Cernobîl.
Conan!
Irlandez. Are sfârcurile în formă de trifoi cu patru foi.
Conan!
Irlandez. Urmele frânei lui, au gust remarcabil de shake cu mentă.
Conan!
Părul roșcat a fost cauza reală a incendiului Palisades.
A stat în pântecul mamei lui, cu un record de vergeturi în 14 spitale.
Conan!
Părul pubian îi face scula să semene cu Ed Sheeran.
Conan!
Părul pubian îi face scula să semene cu Pennywise.
Conan!
Vara, are atâția pistrui pe…
Vara, are atâția pistrui pe sculă,
că arată ca Ron Howard cu Tom Sawyer.
- Referință la Mark Twain. - Conan!
Are 12 premii Kids' Choice și 15 premii MTV.
- Conan! - Nu, ăla e, de fapt, Sandman.
De fapt, când arăt cu mâna dreaptă, de acum, spunem: „Sandman”.
Să încercăm repede!
- Sandman! - Și…
- Conan! - Și…
- Sandman! - Și…
Sandman!
- Și… - Sandman!
Bine. Să continuăm!
Își scoate cămașa, iar toate doamnele leșină.
Sandman!
Își scoate cămașa odată cu pielea.
Conan!
Faimos pentru că poartă pantaloni scurți de baschet catifelați.
Sandman!
Faimos pentru boașe lungi și pufoase în chiloții săi albi.
Conan!
- E confundat cu un James Caan tânăr. - Sandman!
E confundat cu o mascotă uriașă, în fața unei reprezentanțe auto.
Conan!
Un actor incredibil.
Sandman!
Acnee incurabilă.
Conan!
Poate primi o masă în orice restaurant din lume.
Sandman!
Poate primi o masă la Panda Express din mall,
dacă ajunge mai devreme.
Și, sincer, vinerea e cu semnul întrebării.
Conan!
E pe Aleea Celebrităților din Hollywood.
- Sandman! - Are amprentele unchiului pe fund.
Conan!
Îți poate lăsa barbă în fix trei ore.
Sandman!
Lui i-a crescut în trei luni. Copiii i-au zis: „Ai mâncat chipsuri?”
Conan!
- Își prețuiește intimitatea. - Sandman!
- Numărul de telefon e 917-664-765… - Conan!
Cu cât îl sunați mai târziu, cu atât mai bine!
Geniu al comediei.
Sandman!
Penis al comediei.
Conan!
În sfârșit, căsătorit cu o femeie superbă, care nu e deloc de nasul lui!
Sandman și Conan!
Da, e cazul amândurora.
Te iubesc, Liza.
Te iubesc, Jackie.
Mulțumesc pentru caritate!
Serios, Conan! Asta e partea frumoasă.
Ești foarte amuzant. Știm toți asta.
Îmi amintesc când Lorne se ocupa de găsirea următoarei gazde.
Fix când l-au ales pe Conan,
jur că nu l-a invidiat niciun om, niciun comediant.
Am fost de acord că e cel mai bun.
Ești mai rapid decât noi toți, ești mai drăguț decât noi toți
și mă bucur că asta a fost viața ta, amice.
E grozav.
Ne faci să fim cei mai buni, Conie.
Mă bucur că te cunosc cu familia ta minunată.
Vă iubesc.
Mă bucur că lumea te iubește cum te iubesc eu.
Trăiască…
Conan!
Da. Ultimul nostru oaspete,
ar fi fost în Indiana acum, adunând bălegar cu lopata,
dar a ales să fie aici, cu Conan.
Vă rog să-l aplaudați pe unicul
David Letterman!
Vă mulțumesc tuturor!
Mulțumesc!
Maturizându-te, înveți ceva.
Astă-seară, iertați-mă, asta e concluzia mea.
Poate că am întârziat la petrecere,
dar ce am aflat acum
e ceva surprinzător,
nu e neplăcut
și e ciudat de atrăgător despre o anumită parte a feței lui Conan.
E ceva nou.
Apoi, am auzit de pistrui pe sculă, așa că a trebuit să ies imediat.
Premiul Mark Twain.
Doamne! O să vă spun un lucru fără să fiu cronicar,
dar cred că istoria va arăta
că asta va fi fost cea mai distractivă adunare
a rezistenței, din istorie.
Vreau să spun câteva lucruri.
Da, puteam fi în Indiana, la bălegar, cu lopata.
Ăsta e momentul din an când se dă la bălegar cu lopata,
dar am zis că aș prefera să fiu aici, cu Conan,
și asta fac, doamnelor și domnilor.
Suntem aici astă-seară ca să onorăm un scenarist, un artist
și un contestatar feroce al climei, Conan O'Brien.
Nu există nimeni mai potrivit
pentru Premiul Mark Twain decât Conan O'Brien.
Asemenea lui Mark Twain,
Conan e, în primul rând, scriitor.
Tot ca Mark Twain,
Conan m-a păcălit odată să-i vopsesc gardul.
Oamenii…
Dintre toți cei din sală, spun asta cu încredere,
cred că eu sunt cel care seamănă cel mai mult cu Mark Twain…
cum e acum.
Laureatul nostru nu e doar prezentator,
a fost scenarist pentru SNL și Familia Simpson,
a găzduit emisiuni de turism și Premiile Oscar.
Conan, cum e să ți se ceară să prezinți a doua oară Premiile Oscar?
Când Conan a fost ales gazda emisiunii Late Night,
toată lumea a întrebat: „Cine e tipul?
Cum a obținut emisiunea asta? De ce e așa de palid? E bolnăvicios?
Ia destulă vitamina C?
E un copil anormal de înalt
sau un bărbat normal, care arată ca un copil?
E anemic?”
După astfel de recenzii, a trebuit să văd show-ul lui,
iar când m-am uitat la Conan în emisiunea Late Night,
am văzut un show foarte amuzant.
Și-au asumat riscuri mari.
Comedia era stranie în cel mai bun mod.
Era ridicolă, absurdă și inteligentă.
Toate acestea nu se combină ușor.
Pe atunci, nu era nimic asemănător la TV.
Iată momentul în care am aflat
că Conan a fost o alegere bună ca gazdă a emisiunii Late Night.
Am o întrebare.
E o întrebare la care lumea nu s-ar aștepta,
dar, când am primit slujba asta,
am venit aici, la 30 Rock.
Cum ai obținut slujba asta, apropo?
A fost un concurs de scenarii?
- Da. - Da.
S-a numit „Ce aș face la un talk-show”, iar eu am ieșit pe locul patru.
Exact. „Am ieșit pe locul patru.”
Atunci am știut că puștiul era valoros.
Conan nu mai e acum, cum spunea el, tipul care n-ar trebui să fie aici.
El e tipul pe care-l onorăm astă-seară cu Premiul Mark Twain.
Doamnelor și domnilor, aplaudați-i pe Întrerupătorul,
Triumph - Câinele comediant insultător, Papa FedEx, ursul care se masturbează
și pe Jordan Schlansky!
E o adevărată onoare
să înmânez al 26-lea Premiu Mark Twain pentru Umor American
bunului nostru prieten, Conan O'Brien.
Conan!
Mulțumesc!
Mulțumesc mult!
Vă rog!
Să fii…
Te iubesc, Conan!
Și eu vă iubesc, dle.
Să primesc acest premiu de la David Letterman
îmi e, sincer să fiu, foarte greu să înțeleg.
Și trebuie să vă spun și contextul, ca să înțelegeți.
Era anul 1987
și locuiam în Los Angeles.
Terminasem doar doi ani de facultate
și eram șomer.
Eu și partenerul meu, Greg, pierduserăm prima slujbă de scenariști TV.
Stăteam singur într-un restaurant Du-par's
pe bulevardul Wilshire,
mâncând clătite foarte încet,
la ora 13:00, pentru a încerca să-mi umplu toată ziua.
Ambiția mea arzătoare,
destinul, cred,
a fost să scriu pentru Dave, la Late Night.
Tocmai auzisem de la scenaristul lor șef
că singurul loc vacant fusese deja ocupat
și că nu voi primi o ofertă.
Se pare că mă loveam de o ușă de oțel.
Habar n-aveam ce urma să se întâmple cu mine.
Imaginați-vă, dintr-odată,
să fi apărut un înger din viitor
și să-mi spună că, după 40 de ani de atunci,
o să fiu pe scenă, la Centrul Kennedy din Washington,
și că cel mai premiu prestigios în comedie
îmi va fi înmânat
de David Letterman!
Eu…
M-aș fi holbat la îngerul ăla în stare de șoc absolut
și i-aș fi zis: „Stai așa!
David Letterman va fi încă în viață?
Peste 40 de ani?
E cu 20 de ani mai mare decât mine!
Dumnezeule! Cum arată?”
Îngerul ar spune: „Are barbă.” Eu: „E elegantă și la modă?”
Îngerul ar spune: „Nu. E foarte albă și a naibii de lungă.
Închipuie-ți că Dostoievski ar cerși aur în Yukon.”
Ce faci, frate?
Trebuie să înțelegeți că pentru mine s-a întâmplat
un moment Oppenheimer la Los Alamos.
Și, înainte să continui,
trebuie să le mulțumesc întâi părinților mei,
care au plecat dintre noi acum trei luni.
Ar fi adorat evenimentul ăsta.
Frumoasei și talentatei soții, Liza!
Și… Da.
Și copiilor mei mereu răbdători și mereu neimpresionați,
Neve și Beckett, care-s mult mai deștepți decât mine.
Sincer, ei nu înțeleg și nu se înșală.
Vreau să mulțumesc acestei trupe, Max Weinberg și The Max Weinberg 7.
Vreau să le mulțumesc oratorilor extrem de generoși și de talentați,
care au luat avionul până în capitală pentru mine astă-seară.
Nu-mi voi reveni niciodată.
E ceea ce semenii mei numesc mitzvah. Și…
Noi împrumutăm ce ne place.
Și mulțumiri speciale tuturor oamenilor frumoși
care au lucrat aici cu anii, la Centrul Kennedy,
și care sunt îngrijorați pentru ce le-ar putea aduce viitorul.
Mulțumirile mele eterne
pentru devotamentul lor altruist pentru cultură.
Și cred că ar trebui ca toți să…
A fost destul.
Sunt mulți cărora trebuie să le mulțumesc
și așa se strică mereu discursurile,
fiindcă trebuie aduse mulțumiri.
E necesar.
Asta e regula,
dar durează o veșnicie.
Am avut o idee pentru mulțumiri cât mai rapide.
Aplauze pentru adjudecătorul profesionist de animale, Robert Strickler.
Să-l aducem aici!
Mulțumesc, Neil, Luke, Kate și Jane O'Brien.
Au fost aici din start.
Monty Reardon, Lorne Michaels, Mike Sweeney,
Jeff Ross, Robert Smigel, Greg Daniels, Sona M.
M-au încurajat la greu.
Amy L., Rodman F., Rick L. și Rick R.,
Gavin Polone, Ari Emanuel, Lee Brecken. Au crezut în mine.
Sarah W., Paula D., Steve C., Lisa K., Aaron și Judy D.,
Jonathan G., Bob Odenkirk n-au ajutat, dar merită.
Matt O'Brien, David H., Adam S., Nina Rosenstein,
Erica Brown, Jason Klamm, Andy Richter mi-au fost alături.
Mike R., Al J., Jeff M., Sam S.,
Matt G., James B., Pat Lee, Don M., Bob, Ginny,
Monty Python, Warner Bros. și Pantera Roz.
Sunteți importanți și voi fi mereu recunoscător.
În sfârșit, juninca de doi ani, Guernsey, de 540 de kilograme.
A fost cu mine de la început. 3.000, 3.500.
Am…
Patruzeci și cinci, 5.000.
Am…
Șase mii. 6.500.
Am…
Acum, 75.
Vândut. În spate, cu 7.500.
Cred că acceptarea unui premiu numit după Mark Twain
e o responsabilitate.
Nu-l putem invoca pe Twain
fără să înțelegem cine era și ce reprezenta.
Să nu vă tulbure costumul alb, trabucul și barca.
Twain e viu, plin de viață și de actualitate în zilele noastre.
Da, e cel mai mare umorist al Americii,
dar puterea sa longevivă izvorăște din principiile sale de bază.
Acestea i-au modelat comedia
și l-au făcut unul dintre cei mai mari americani.
În primul rând, Twain ura agresorii.
Avea agresori în opere, ca tatăl alcoolic al lui Huck Finn,
Tom Driscoll, Pudd'nhead Wilson.
Și-a făcut cititorii să urască pasional acele personaje.
A lovit sus, nu jos,
și i-a înțeles profund pe cei slabi.
Twain…
Twain!
Twain era alergic la ipocrizie și detesta rasismul.
Twain a scris: „Sunt multe lucruri amuzante din lume,
cum ar fi ideea omului alb
că e mai puțin sălbatic decât ceilalți sălbatici.”
Twain i-a înțeles pe neputincioși, pe foștii sclavi în Reconstrucție,
pe imigranții chinezi
și pe evreii europeni care fugeau de antisemitism.
Remediul lui Twain pentru ignoranța din lumea noastră
a fost călătoria când călătoriile durau mult și erau foarte dificile.
Twain a înconjurat globul și a scris:
„Călătoria e fatală pentru prejudecăți, bigotism și îngustime la minte,
iar mulți dintre semenii noștri au mare nevoie de ea.”
Twain…
Twain se distanța de populism, șovinism, imperialism,
de mania pentru bani din Epoca de Aur
și de orice expresie a puterii prostești sau a împăunării.
Mai presus de toate, Twain a fost patriot în cel mai bun sens al cuvântului.
Iubea America, dar știa că are defecte esențiale.
Twain a scris:
„Patriotismul îți sprijină țara tot timpul
și guvernul atunci când merită.”
Acum…
Unii dintre voi…
Poate vă întrebați care e legătura cu comedia.
Are legătură totală cu comedia.
Totală!
Comedia pe care am iubit-o toată viața
e comedia autocritică, descurajantă
și dedicată tezei că toți avem defecte,
că suntem absurzi și că ne bălăcim împreună în noroi.
Twain e amuzant și important azi
deoarece comedia lui e o celebrare amuzantă
de temelor, a inepției noastre
și a gloriosului dezastru de a fi om.
Când îl sărbătorim pe Twain,
când îl privim exact așa cum era,
ne recunoaștem punctele comune
și ne mai apropiem puțin.
Așa că accept premiul
în spiritul modestiei, al ridiculității, al absurdității,
al irelevanței, fricii, îndoielii
și a unei prosteli profunde și neîncetate.
Vă mulțumesc. E onoarea vieții tale.
Mulțumesc mult!
Și…
Știți…
Mulțumesc. O să…
Ies mereu în ovații, dar nu de data asta.
Am spus-o deja.
Am zis că Twain e viu și sănătos și vorbesc serios.
Mark Twain, te iubesc.
Și eu te iubesc, Conan O'Brien.
Doamne! E Mark Twain!
Pe toți sfinții,
normal că e Mark Twain!
Urmăresc ceremonia asta a Premiilor Twain de 30 de ani, de sus, din copac.
Tu ești singurul laureat care merită această onoare.
Doar nu vorbești serios, dle Twain!
Poți băga mâna-n foc că vorbesc serios, Conan.
Și toți câștigătorii din trecut sunt clovni.
Will Farrell e un bufon.
Dacă avea ochii mai apropiați, era ciclop.
Adam Sandler nu știe să citească.
Nu poate!
A ajuns la jumătatea unei cărți animate și a făcut pe el ca un copil de doi ani.
Kevin Hart a filmat o reclamă la card de credit la acceptare.
Stai puțin!
Nu voi accepta să jignești
acești comedianți mari, dle Twain.
De ce?
Tu ai scris scheciul ăsta, Conan!
Îl citesc cuvânt cu cuvânt.
Nu e adevărat!
Și asta ai scris!
Sunt la finalul scenariului tău și vorbesc liber.
E opinia mea. Comedia e despre cei slabi și absurzi,
iar asta te descrie pe tine, Conan O'Brien.
Ești un bărbat-copil translucid,
care s-a târât și s-a împiedicat 30 de ani
cu o idioțenie spasmodică, fără sens,
și, cumva, în ciuda sorții,
ai aterizat aici
ca un dop de plută adus de valuri pe o plajă pustie.
E greu de digerat asta, dle Twain,
dar cred că asta am admirat mereu la dv.
Vremurile se schimbă,
dar oamenii trebuie să fie hotărâți
și-ți mulțumesc pentru cum m-ai descris mai devreme.
Ai curaj, fiule.
Și chiar dacă tu mi-ai scris replica asta…
vorbesc serios.
Sunt profund impresionat să aud asta din partea ta.
Chiar vă iubesc, dle Twain.
Și eu te iubesc, Conan O'Brien.
Bine. Gata! Opriți-vă! Nu e bine.
Nu se poate! Nu așa încheiem!
Nu se poate așa.
Totuși, ai fost grozav, Forte.
Doamnelor și domnilor, omul ăsta știe să cânte la chitară.
Nu vreți să ne încânte puțin?
Da!
Așa! E Conan O'Brien!
Hai! Tu!
Mulțumesc mult!
Will Forte, mulțumesc!
Adam Sandler! Mulțumesc tuturor!
Subtitrarea Daniel Onea