Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
AMY SCOTT REŽISERKA
Kljub več kot 30 letom izjemnega uspeha
ostaja Counting Crows
eden najbolj polarizirajočih bendov v zgodovini rocka.
V tem filmu sem se osredotočila
na prvi dve plošči skupine Counting Crows,
ker sem želela raziskati korenine tega,
kar je navdihnilo tako veliko občudovanja
kot tudi toliko zaničevanja.
GLASBENA SKRINJICA
Veliko mojih pesmi govori o težkih trenutkih
v življenju,
a skoraj vedno so nekako prežete
z idejo upanja.
Vem, da sem tak človek, ki misli,
da je mnogokrat vse brezupno,
še posebej, ko sem bil mlajši.
Povrhu vsega drugega
in težav, ki jih mogoče prestajaš,
sem imel še duševno bolezen, ki je bila res...
Nisem razumel, kaj je bilo,
nisem vedel, kaj se dogaja,
vedel sem samo, da je zelo težko živeti s tem.
Kako se
premakneš bolj v smer upanja,
ko ne moreš spati
in ne moreš jasno razmišljati. In potem si kar naenkrat
pred celim svetom.
Bilo je odlično, da sem naenkrat imel kariero.
Zraven je prišlo veliko stvari,
ki so bile res težke.
Te pesmi so me čisto spremenile.
Zato mi pomenijo vse.
Hvaležen sem za to skupino,
lirično odprtost, ko poveš, kako se počutiš.
To je zelo pogumna stvar
in kot umetnik lahko za to dobiš veliko kritik.
Močno je udaril s pesmijo o tem, da želi postati rock zvezda
v točnem trenutku v zgodovini rocka,
ko ne bi smel priznati,
da želiš biti rock zvezda.
Smo pri semaforju
in otroci v avtu so začeli kričati:
"Counting Crows so bedni!"
Ko postaneš slaven, ne moreš delati tega, kar si počel nekoč,
in postaneš izoliran.
Če je tvoj notranji kritik glasen kot moj in Adamov,
greš skozi obdobja,
ko se dobesedno ne maraš.
Nihče te ne pripravi
na tisto, kar se zgodi, ko je tvoj prvi album slaven.
Gospod Jones. Kdo je gospod Jones?
Ali smo sploh izvedeli? Je to James Earl Jones?
Je bil to Alex Jones? Je bil to Indiana Jones?
Iščem odgovor,
če mi lahko pomagate to ugotoviti.
Kdo, za vraga, je bil gospod Jones?
COUNTING CROWS: STE ME VIDELI ZADNJE ČASE?
-Ali so moji škornji v kadru? -Ja.
Dobro, ker so super.
Preselili smo se v Berkeley, nato v Oakland,
nato nazaj v Berkeley.
Prvič sem bil v bendu
in pisal pesmi in vodil
in to je težko delo.
Bil sem nekako na točki,
kjer sem poskušal najti ime za skupino.
Imel sem beležko z dvema stolpcema z imeni,
verjetno okoli 60 imen. Vsa so bila grozna.
Eno je bilo Bird Circle, eno Monkey Garden
ali pa so bila obrnjena.
Gledal sem posnetek Mary-Louise Parker.
Ena mojih najstarejših prijateljic.
Imenoval se je Signs of Life.
Tisti čas je bil res divji. Pravkar sem posnela svoj prvi film.
MARY-LOUISE PARKER IGRALKA
V glavnih vlogah nastopajo Beau Bridges, Vince D'Onofrio,
Kevin J. O'Connor.
V enem prizoru Vince in Kevin
stojita na pobočju in poskušata ugotoviti,
kaj naj delata v preostalem življenju.
In prileti jata vran. Vince reče...
Kakšna je ta rima o vranah?
Kakšna rima?
Stvar, ki jo rečeš, ko vidiš vrane.
-Vrane? -Ja.
Kevin reče: "Mislim, da so šteli pse."
Ne, niso psi. To so vrane.
To je moja mama govorila: "Counting crows."
Odtrgal sem kos papirja iz beležke
in jo vrgel v kamin mojih staršev
in se odločil. da je to naše ime.
Takoj so mi povedali, da je grozno ime.
Vsa imena skupin so grozna, dokler niso.
HIMALAYANS 1991
Imel je koncert v Berkeleyju.
Z Adamom sva se začela prepirati o ploščah.
Bil sem za Cannes ali Captain Beefheart...
DAVID IMMERGLÜCK KITARIST
Govoril je o Bruceu Springsteenu.
Rekel sem: "Nisem član cerkve."
On je rekel: "Kako to misliš?" Nekaj dni kasneje
nekdo potrka na vrata mojega stanovanja
v Berkeleyju okrog 11h.
Odprem vrata in: "To je tisti Adam."
In ima kup plošč.
Celoten kronološki katalog Brucea Springsteena,
rabljenega, ki ga je pravkar kupil pri Amoeba Records.
In on reče: "To je zate.
"Pogovorila se bova kasneje."
Jaz pa samo rečem: "Obožujem tega tipa."
Immerglück je bil kot...
DAVID BRYSON, KITARIST
"Poglejmo, če se lahko razumete."
In smo se. Takoj smo se ujeli.
Ko smo želeli snemati,
smo šli v Davov studio.
Dave je imel majhen snemalni studio,
imenovan Dancing Dog.
Ta snemalni projekt je postal osupljiv demo.
D. Bryson je bil izurjen inženir.
CHARLIE GILLINGHAM KLAVIATURIST
Zvenelo je kot plošča.
Takrat smo pisali August.
Mislim, Adam je napisal pesmi,
ampak sem prispeval in napisal nekaj mostov in podobno.
Torej, ko rečem mi, mislim pravzaprav njega.
Našli smo tega tipa, Alana Leonarda.
Izkazalo se je, da je to velika stvar. Bil je odvetnik Toma Pettyja
in zastopal je založbo Warner Chappell.
Ja, seveda. Pošljite mi kaseto.
Demo bi moral imeti pesem, morda dve, največ tri.
Temu tipu smo poslali 14 ali 15 pesmi.
Njegova reakcija, ki je bila reakcija kogar koli
na demo s 15 pesmimi: "Kakšna skupina naivcev."
Alan reče: "Upam, da je to dobro,
"ker bo predvajano 30 sekund."
Ampak ko začneš poslušati, veš,
polovica prvega albuma je na tem.
Skupaj s pesmimi, o katerih nikoli nisem razmišljal
za prvi album, a so bile res nalezljive
in bile so dobre pesmi.
Ni bilo 30 sekund, vrženih stran,
bilo je 30 sekund za klic.
Tisto noč, ko jo je dobil, sem dobil klic.
"Mojbog. Zelo sem navdušen.
Res želim sodelovati z vami.
Naj samo dokončam to. V redu, Adijo." Klik.
Telefon spet zazvoni. "Alan Leonard.
Jaz sem ta odvetnik, ki si mu poslal kaseto."
"V redu, seveda."
Ta odvetnik jo je posredoval vodjem založb,
vsi so jo kopirali...
MATT MALLEY BASIST IN KLAVIATURIST
Postal je eden izmed njihovih najljubših demo predstavitev.
Dobili smo ponudbe od vseh glasbenih založb, ki so obstajale.
Po tem je prišlo do vojne ponudb.
Geffen nam je ponudil popolno ustvarjalno svobodo
in višjo stopnjo tantiem.
In ves denar smo zamenjali za to.
Mislim, vse.
Geffen je bil Nirvana.
Geffen je bil avantgarda tega, kar je bilo zdaj
nova, kul, trajna, pomembna stvar.
ROB HARVILLA ZGODOVINAR
Če si bil takrat hipotetično star 14 let,
je Nirvana vse spremenila.
Nekega dne sem poslušal Poison in Def Leppard
in naslednji dan nisem.
Takrat so se uradno začela 90. leta.
Takrat sem živel v hiši svojih staršev
in jim nekako zlomil srce.
Bil sem pripravljen najti službo
in poskusiti izvleči svoj obstoj.
Imel sem še eno kariero v programiranju.
Želel sem postati akademski
raziskovalec umetne inteligence.
Odkar sem bil star 12 let, sem vedel, da želim biti v skupini.
Nisem imel pojma, kako nemogoče je biti uspešen.
Nenadoma smo imeli pogodbo z veliko založbo.
Tukaj smo, ta knjižna in debelušna
folk rock skupina iz Berkeley Hillsa.
Kako bomo prodali milijone plošč?
Predvideval sem, da bomo naredili album.
Morda bi šli na turnejo s podporo v kombiju
in potem prišli domov.
Skupina bi se razšla.
Pogodba z založbo bi razpadla.
Obstaja tisti trenutek Wila E. Coyota,
ko leti
in nekdo reče: "Ne moreš leteti."
In on reče: "Ne morem?" Pade kot kamen.
Imel sem občutek, da bi lahko postal rock zvezda.
Lahko bi naredil to.
Ko smo šli posnet prvi album,
sem ljudem v svoji pisarni rekel,
naj hranijo mojo pisarno. In mislil sem si,
da bo to trajalo štiri mesece
in vrnil se bom v službo.
A ni bilo tako.
Najeli smo hišo v hribih.
Mislim, da je zdaj to švicarski konzulat.
Bila je popolna. Imela je veliko glavno sobo,
v kateri smo lahko snemali.
T-BONE BURNETT GLASBENI PRODUCENT
T-Bone Burnett je eden velikih producentov.
Imeli smo srečo, da smo ga imeli.
Prvič, imenuje se T-Bone Burnett,
kar mislim, da je 75 odstotkov njegove avtoritete,
njegove veličine.
"To je naš producent, T-Bone."
To je kot: "Ja."
Veliko smo igrali poker. T-Bone je rad igral poker.
In tam je bil eden prvih masažnih stolov,
kar sem jih videl.
T-Bone je bil vedno na tistem stolu, vedno na telefonu.
"Všeč mi je, kar počnete. Nadaljujte s tem.
"Samo nadaljujte s tem. Všeč mi je to, kar počnete."
Ja.
Dejal je: "Naredili smo demo, ki zveni kot album.
Zdaj moraš narediti album, ki zveni kot demo."
Kolikor smo snemali svoj prvi album,
smo bili tudi v načinu odkrivanja,
poskušali smo ugotoviti, kdo smo.
Mislil sem, da se moramo postaviti v krog
in poslušati drug drugega in se naučiti igrati kot skupina.
Vse sem...
Spremenil.
Dave Bryson je igral nekakšno kitaro Stona Rosa
z veliko učinki in vseh smo se znebili.
Matt je igral bas brez prečk.
Prisilili smo ga, da dobi starega Hoffnerja in stari Vox.
Charlie je igral na sintetizator,
vendar smo rekli: "Ne, samo klavir in B3 za to ploščo."
Kot glasbeniki...
Rekel bom samo, da nisem bil pripravljen na to.
Torej, ko smo snemali tisti prvi album,
sem bil prestrašen.
Nisem bil prepričan, da bom lahko dostavil,
kar si ta založba zasluži ali kar moram.
Bil sem prepričan, da ne morem.
Vsem sem zagrenil življenje.
Mislim, da je vsak v skupini prej ali slej odstopil
med snemanjem tega albuma.
Prehod je bil težak.
Prehod iz partnerstva 50/50
do tega, da Adam odloča.
Spomnim se, ko mi je povedal,
da je to novi svetovni red,
in dolgo sem razmišljal o tem, da bi odnehal.
Res sem mislil... Lahko preklinjam?
-Zagotovo. -"Jebeš to."
Predstavljajte si, da delate celo življenje,
da dobite pogodbo.
In potem podpišeš pogodbo, ker si tako dobra skupina.
Vodja skupine reče: "Super je,
"ampak vse počneš narobe,
"in vse bomo morali spremeniti."
Mislil bi: "Ta tip je nor."
Toda po tem,
ko sem se nehal smiliti sam sebi, sem spoznal,
da poglejmo, kam to pelje.
V studiu je redno
imel res temne epizode,
kjer ni znal komunicirati,
kaj je hotel,
in ni mu bilo všeč, kako je bilo.
Moralo se je čutiti na določen način.
Nisem vedel, kako povedati ljudem,
kaj je bilo narobe.
Vedel sem samo, kako se mora čutiti,
in v tem nisem bil zelo dober.
In nisem vedel, kako povedati ljudem,
naj bodo Counting Crows.
Mislim, da bi lahko rekla to, ker sem popolnoma enaka,
kot je on, ko ustvarja,
On ni najlažja oseba.
Ker si prizadeva
za nekaj, kar presega njegova pričakovanja.
Želi, da ga preseneti.
Želi, da bi bilo bolje, kot si je lahko predstavljal.
In bo neusmiljen pri iskanju tega.
In niso vsi takšni.
Svoje življenje sem preživela v rokenrolu.
Vse življenje sem bila v bendih.
In kot oseba v ospredju,
povezati se moraš s svojo skupino...
CYNDI LAUPER GLASBENICA
Da se izrazi skozte.
Adam je torej šel preko te tesnobe, ki jo je preživljal,
skozi glasbo.
Ne mara izpiljene glasbe.
Poliranje bo stanje še poslabšalo.
Svoja čustva
in glasbila moraš spraviti na raven,
kjer ni izpiljenosti. Izhaja surovo,
čeprav je to že 109. posnetek.
Morali smo delati pristno.
Moralo je boleti.
Želel sem pesem, kot je "Perfect Blue Buildings",
da je kot zlom srca.
V bistvu sem ga imel.
V Adamu je nekakšna razgibana intimnost,
kjer imaš občutek, da poslušaš,
opazuješ nekoga, ki nekaj rešuje.
In obstaja pisanje dnevnika,
kot notranji nemir,
terapevtski občutek,
ki ga lahko dobiš od njega in ki ga lahko deliš z njim,
če prideš na to valovno dolžino.
Pesmi sem začel pisati pri kakšnih 18 letih.
Dalo mi je prostor, da se izrazim,
kar sem pogrešal v življenju.
Vedno sem čutil, kot da je vse to v meni.
Zdi se, da se ne izraža
ali pojavi v vseh drugih stvareh,
ki jih delam v otroštvu.
To je kot ta kraj, kamor grem govorit
o vseh stvareh v sebi,
kot da živim tukaj in je to kraj, kamor hodim,
kjer lahko dejansko izrazim vse, kar čutim.
Del disociativnega vedenja je,
da živiš nekako na razdalji od stvari.
Svet se pogosto zdi kot film, ki ga gledaš.
Torej,
na majhni distanci od svojega življenja.
Pri učenju pisanja pesmi je lepo,
da lahko izraziš kup stvari
v nasprotju z...
Nekega jutra, ko sem imel 21 let, sem vzel res velik kozarec
in spil sem cel kozarec vode.
In pomislil sem: "Počutim se res nenavadno.
"Počutim se drugače. Počutim se, kot...
"Počutim se, kot da sem na LSD-ju."
In potem sem bil naslednjo
leto, leto in pol.
Bilo je strašljivo, 24 ur na dan,
vsako jutro sem se zbudil
in sprva bi me bilo strah odpreti oči.
Res sem si želel, da bi bilo konec, pa ni bilo.
Nadaljevalo se je in nadaljevalo.
To je bil začetek, ko sem pomislil,
da je nekaj z mano res psihično narobe,
ker to nima nobene povezave z drogami.
Preprosto se dogaja.
Takrat sem prvič začel jemati zdravila
od zdravnika, ker nisem vedel, kako živeti.
Bilo je zelo strašljivo in ni se končalo.
Ko smo snemali prvo ploščo,
me je poklical menedžer. Rekel je:
"Van Morrison ne bo igral
"v Hall of Famu.
"Sprejet bo, a ne bo prišel."
Robbie Robertson
je bil takrat glasbeni direktor
Robbie je rekel: "Ne, poznam to skupino.
"Trenutno snemajo ploščo v hribih.
"Bili bi popolni."
Rock and Roll Hall of Fame je bil zgrajen tako, da izključuje ljudi.
Vsako leto je tako: "Spustili bomo te ljudi noter,
te ljudi pa ne." Obstaja hierarhija.
Obstaja način, da prideš noter
in da te sprejmejo.
Na primer, Robbie Robertson je rekel:
"Dame in gospodje, ti fantje,"
in pojavijo se Counting Crows. In nihče ne ve, kdo so.
Spomnim se, ko smo šli igrat,
sem imel to neumno kapo, imenovano mambo nogavica.
To je kot kapa z dolgim koncem
in se zatakne zadaj
z majhno vrvico.
Ne vem, zakaj to nosim na glavi, ampak jo nosim.
Nosim velik, težak plašč.
Na odru se res izgubim.
In prvič rečem: "Povišaj glasnost."
Povišaj glasnost.
Obrnem glavo in kapa pade dol
za mojo glavo ampak jo ujamem.
Imam dovolj pameti, da še naprej lovim kapo,
a ne dovolj pameti, da bi si jo dal na glavo
trdno ali jo vrgel stran.
Tako se celo pesem
seli po moji glavi v različnih smereh,
naprej in nazaj.
Kar naprej pada in se vrti naokoli.
Ampak igrali smo odlično, bilo je super.
Mislim, da smo še danes edina neznana skupina,
ki je kdaj igrala v Rock and Roll Hall of Famu.
Nekega dne sem slišal:
"Charlie zapušča vse svoje skupine
in igral bo v tej skupini."
Rekel sem: "To je noro..."
DAN VICKREY KITARIST
Zakaj bi to naredil?
Šel sem jih pogledat v Paradise Lounge,
in ko sem samo poslušal pesmi, poslušal Adama,
ko sem gledal Adama pri nastopu, sem rekel:
"Charlie, če boste kdaj potrebovali še enega kitarista,
bi z veseljem igral z vami."
Ploščo sem odnesel domov čez vikend
in jo predvajal v hiši mojih staršev.
Mama je zakričala iz kuhinje,
rekla je: "Ta tip javka."
To je bil začetek tega.
Na vrsti smo. Master T se druži s Countin...
Countin... Counting Crows.
-Kako ste? V redu? -Živjo.
Prav, fantje, predstavite se narodu.
Jaz sem Charlie.
-Pozdravljeni. -Sem Adam.
Dober dan, narod. To je Dan.
-Dan, me veseli. -Prav.
Dredi. Kako dolgo jih imaš?
Približno eno leto.
-Ja? -Ja.
Svež videz.
Vedno sem imel težave s pogledom v ogledalo
in občutkom, da to nisem jaz.
Bilo je nekaj trenutkov
bolj vznemirjujočih,
a preprosto ni izgledalo prav.
Tako se nisem počutil.
Kar sem videl, nisem bil jaz.
Ni se mi zdelo tako, kot sem se počutil
in videl obraz v ogledalu.
Preprosto ni.
Ampak ko sem dobil drede, je bilo.
Bilo je, kot bi se prvič
resnično prepoznal.
In potem sem preživel...
27, 28 let življenja v tem.
Veš...
Mislim, da sem se naučil biti jaz.
Kaj? No, zdelo se je...
Zdelo se mi je noro.
Zakaj bi to naredil?
Ampak dobri Bog,
postalo je velik del tega, kar je bil.
Takrat je izgledal odlično.
A bil je šok: "Se hecaš?"
"Sem gremo? V redu."
Kupil sem enega od njegovih dredov na eBayu.
Posadil sem ga in upam, da bom vzgojil še enega Adama Duritza.
Poznam ga že dolgo.
Spoznal sem ga pred približno 20 leti v Washington Square Parku.
Mislil sem, da je Ani DiFranco, in začel sem ga osvajati.
JEFF ROSS KOMIK
Zakaj ste me prosili za to?
Samo norčeval se bom iz Counting Crowsov.
Ves čas. Ali res to želite?
Ko so Counting Crowsi prvič izšli, sem bil pisatelj na MTV-ju.
Delal sem na Broadwayu 1515.
MTV je bil pravi kraj. Moral si biti na MTV-ju, da si uspel.
MTV ti je povedal, kaj je kul. MTV ti je povedal, kdo si.
Mogoče si šel v smer Yo! MTV Raps.
Morda si šel v smer Headbangers Ball,
morda si šel v smer 120 Minutes.
120 Minutes je bila neodvisna oddaja,
ki je bila vsako nedeljo
od polnoči do 2h.
Geffen je prejel klic z MTV-ja.
Rekel je: "Kje je video za Counting Crows?"
Geffen je vprašal: "Katero pesem?"
Ljudje na MTV-ju so rekli:
"Kaj je narobe s tabo?
Kaj misliš, katero pesem? To je tvoj album.
Hit, Mr. Jones, veš?"
"V redu, ja, naredili bomo to."
Moji menedžerji so imeli res genialno idejo.
Nič ne izide
med božičem in novim letom.
Tisti teden ni lestvic, zato ne izdajo ničesar.
Brez pesmi, brez plošč.
Takrat nič ne izide, ker nisi na lestvici.
Imeli so zamisel, da nihče nič ne daje
na MTV v tistem tednu.
Torej, če jim jo damo tisti teden,
jo bodo zagotovo dali na 120 Minutes.
-Jaz sem Charlie. -Jaz sem Matt.
Jaz sem Adam.
-In mi smo... -Da. Mi smo...
-Counting Crows. -Ja, smo.
MTV je bil na sporedu in slišala sem tisti začetni rif.
Rekla sem: "To je Adam. To bo Adam."
Rock zvezde zgodnjih 90-ih so me naučile,
kaj je bila rock zvezda in kakšen je bil občutek.
In povedali so mi, da je bilo grozno.
Trent Reznor drži mikrofon z obema rokama.
In to: "Moja glava je tako težka od teže
moje rock zvezde." To je Trent Reznor.
Medtem ko je Mr. Jones tako.
Razume, da stvar, ki jo hoče,
ga bo verjetno uničila.
Temačnost te pesmi je takoj očitna
in je le nekako zatemnjena zaradi poskakovanja
predstavitve.
Mr. Jones so sanje, da bi bil rock zvezda,
ampak gre tudi za to, kako ne bo to,
kar misliš, da je.
Mislim, ko nenehno govori: "Ko me vsi ljubijo,
"nikoli ne bom osamljen."
Moral bi vedeti, da ni prav
in ne gre le za sanjanje,
gre tudi za praznino tam notri.
Kar ne izniči sanj.
Sanje so super, vendar nič ne reši vsega,
tako kot biti rock zvezda ne popravi vsega.
Svoje sranje moraš popraviti sam.
Sreča je bila, da smo enkrat tiste jeseni
igrali v Irving Plaza kot predskupina za Crackerje,
In imeli smo odličen nastop.
Potisnili so nas nazaj na oder, da bi ponovili
kot uvodna skupina, kar se preprosto ne zgodi.
Tisto noč je bila v občinstvu Marcy Klein,
hči Calvina Kleina,
ki je skrbela za izbor za Saturday Night Live.
Poklicali so in vprašali,
če bi bili po tem v oddaji.
Rekli so: "Najprej Mr. Jones, nato pa morda Round Here,
"vendar bo treba obe skrajšati."
V oddaji Saturday Night Live sta pesmi,
in ena je, razlika v gledanosti
ene in druge je ogromna.
Res sem si želel igrati "Round Here,"
in želel sem zaigrati celo pesem.
Mislil sem, da je to tisto, kar nas bo definiralo ljudem.
Mr. Jones je odlična pesem,
ampak je zelo podobna mnogim drugim pesmim.
Round Here ni kot kaj drugega.
Niso se strinjali. Hoteli so, da igramo uspešnico.
Potem se je Saturday Night Live strinjal.
DNEVNIK TURNEJE D. BRYSONA
Lahko bi igrali Round Here
in potem Mr. Jones
in lahko bi igrali obe v polni dolžini.
Narediš vajo, potem počakaš
in ne zapuščaš stavbe. Bil sem tako navdušen,
nisem se mogel sprostiti, nisem mogel nikomur pogledati v obraz.
Nikoli prej nismo bili na televiziji.
Vsi so se nam zdeli kot ogromne, slavne osebe.
Prvi dan, ko smo prišli tja, so rekli: "Mimogrede,
moram povedati, da bo urnik pravilen,
pravzaprav smo premislili veliko teh stvari
in najprej boste igrali Mr. Jones
in Round Here bo druga pesem.
In...
Verjetno boste morali skrajšati za minuto
do minute in pol vsako pesem.
V bistvu vse dogovorjeno
je bilo vrženo skozi okno.
In rekel sem: "Ne, imamo dogovor.
"Obljubili ste nam to."
Rekli so: "Ja, ničesar ne moremo storiti.
"Tako je s TV oddajami."
In rekel sem: "Ne."
Adam je samo rekel: "Ne, tega ne bomo naredili."
In grozil je, da bo samo odšel.
Kar zahteva veliko, glede na...
Mislim, vsak bi dal vse za ta uspeh
v oddaji Saturday Night Live.
To je največji trenutek v našem življenju.
In to moramo narediti na pravi način.
Drugače tega ne želim narediti.
Ne morem si predstavljati, da so vsi mislili,
da se je dobro boriti za to.
Podpiram Adama. Ne krivim ga.
A v časih, ko je to počel skozi leta,
je veliko ljudi razjezil.
On je odgovoren za bend in sprejema odločitve.
Ne posvetuje se z nikomer.
To je njegova stvar.
Eden od razlogov, da smo dolgo skupaj
je, ker to vsi sprejemamo. Da. V redu je.
Včasih ni v redu, a večinoma je v redu.
Dame in gospodje, Counting Crows.
Zlahka izgubiš koncentracijo,
in nenadoma začutiš udarec.
Tam je, da se predvaja znova in znova.
In vsi smo to vedeli.
Če se o tem nismo pogovorili, to veš.
Razmišljal sem samo o tem,
da grem naredit tisto, kar znam res dobro,
in kamere niso pomembne.
In Adam je bil seveda naelektren.
Adama postaviš pred kamero
in oživi.
Ta pesem ima veliko drame. Ko smo jo igrali,
sem bil zelo izgubljen. Preprosto sem izginil.
Vse skupaj se je stopnjevalo do velikega vrhunca.
Bilo je kot raketa.
Je del, kjer preprosto gre
na povsem novo raven na koncu. In jaz...
Na odru sem mu kričal.
Kričal sem: "Ja, dajmo!"
Mislim, da smo jo res zaigrali
najbolje, kot bi lahko.
In to v živo na televiziji.
Mislil sem, da smo zaigrali
spektakularno verzijo te pesmi.
Marci Klein je bila na balkonu
z Garyjem, ko smo jo igrali.
In rekla je: "Stari, tvoja skupina?" On reče: "Ja."
Ona reče: "Res so odlični."
On reče: "Da."
"Tvoj prijatelj, Adam..." "Ja?"
"On je kreten."
Nikoli več nismo bili v oddaji Saturday Night Live.
Nikoli. Ampak to nam je naredilo kariero.
NASLEDNJA POSTAJA LETTERMAN
To je njihov debitantski album.
August and Everything After.
In povem vam nekaj, če nimate izvoda tega,
nekaj ni v redu z vami.
Dva tedna po nastopu v Saturday Night Live
smo odigrali prve glavne koncerte.
Tistih nekaj tednov je bilo kot najboljša turneja,
ker smo lahko na odru naredili, kar smo želeli.
Celotno to obdobje je bilo noro nadrealistično.
Biti v kombiju v Sacramentu, poslušati radio
in potem smo se pojavili na radiu.
In postalo je noro.
In smo kar nadaljevali.
To je čudovito obdobje našega življenja,
ko smo postali velika skupina.
To je bil nori čas.
Bilo je nestabilno, a preprosto vznemirljivo.
Biti na odru z Adamom je bilo res navdušujoče,
ker se nikoli nisem niti približal
igranju glasbe s kom, kot je Adam.
Nekateri imajo to, drugi ne.
Adam je imel.
Postajali smo večji in večji.
Zdaj nastopamo kot predskupina The Stonesov.
Ko odraščaš, ne sanjaš, da bi bil predskupina.
Ko odraščaš, sanjaš, da boš glasbenik
ali avtor pesmi.
Tako bom rekel.
Kar je Mick Jagger počel pri dvajsetih,
mi je vzbudilo željo, da vstanem izza klavirja
in sem pevec, da samo vstanem in pojem.
August and Everything After je izšla leta 1993, bil sem star 17 let.
Poznal sem samo skupine Nirvana in Pearl Jam
in Sound. Ves grunge.
Imel je nekakšno eksotično, puščavsko,
odprto svobodo duha,
ki se je za sedemnajstletnike zdela kot
"Kako pridem do tega stanja?"
Mislim, da nismo razumeli
vsakodnevnega mučenja Adamovega življenja.
Zvenelo je kot svobodni duh, ki leti.
Lahko si predstavljam naslovnico
albuma August and Everything After,
bil je del odeje alternativnega rocka.
Takoj se je zdelo pomembno in ogromno.
Mrka, literarna, dnevniška najstnica,
to je tvoje sranje tukaj.
DNEVNIK TURNEJE D. BRYSONA, 1994
Prišli smo v Evropo in Rolling Stone se je odločil,
da nas postavijo na naslovnico.
Ampak tudi glede tega sem bil negotov, ker čeprav
seveda moraš biti na naslovnici Rolling Stona,
sem mislil na to, kakšno bo moje življenje
po tem in koliko se bo spremenilo.
Ker sem bil zelo sramežljiv.
Dodelili so mi, da grem v Pariz
in naredim zgodbo za naslovnico o njih, ko so stvari eksplodirale.
DAVID WILD PISATELJ
Ampak mislim, da sem se zaljubil v ta album
na nočnem letu v Pariz.
Nisem mogel spati
in sem jih poslušal znova in znova.
In takrat me je album zadel.
Postal sem redki kritik rocka, ki je oboževal Counting Crows
in jih še vedno.
Težko je ljudem zdaj opisati,
a stojala z revijami so bila povsod
in Rolling Stone je bil v ospredju
in imeli so celo polico z revijami Rolling Stone.
In to je tvoj obraz na vsakem vogalu,
letališču, avtobusni postaji...
Povsod. Tvoja anonimnost je izginila.
In nisem mogel nehati razmišljati
o resnih posledicah
pristanka na to,
čeprav ne moreš reči ne.
Celotno fotografiranje v Parizu je bilo zaman.
Izgledal sem kot osel. Bil sem zelo potrt.
Celotna skupina, vsi so bili besni
tudi drug na drugega. Deževalo je,
vreme je bilo grozno
in nič ni prišlo ven.
Bilo je grozno. Vse so črno-bele
in mi...
Pizda, to je rock and roll.
Črno-bele slike ljudi, ki so žalostni, teoretično,
so točno to, kar želiš.
Navsezadnje smo temni in žalostni ljudje.
Ampak je tako slabo, da jih sploh ne moreš uporabiti.
Izgledajo kot šala o žalosti,
kot parodija na skupino.
Spominjam se, da smo imeli ta neverjeten dan,
nekako smo se samo sprehajali po Parizu.
Ko smo se vrnili v hotel,
smo sedeli v avli
in mislim, da je takrat Adam prejel klic.
Ženska na recepciji je rekla:
"Je tukaj kakšen Adam Duritz?
Lahko dvignete telefon?"
In bil je Gary Gersh.
Bil je predsednik Capitola
in odšel je, preden smo končali z mešanjem plošče,
a še vedno sem bil kot njegov mlajši brat,
njegov drugi mlajši brat pa je bil Kurt Cobain.
NOVICE
Živjo, sem Kurt Loder iz MTV News.
Vodja Nirvane, Kurt Cobain,
izjemno nadarjen pevec, tekstopisec in kitarist
je bil v petek zjutraj najden mrtev v Seattlu.
Očitno je šlo za samomor.
SEATTLE, WASHINGTON, 8. APRIL 1994
Bil je velik in grozen trenutek
zanj bolj kot za kogar koli od nas,
ker je Kurta dejansko poznal.
Jaz sem bil samo oboževalec.
Bil sem že naokoli, a ga nisem poznal.
Bil je zelo prizadet, ko je umrl Kurt Cobain.
Mislim, da ga je to res prestrašilo.
Oba sva imela nekaj enakih težav,
ampak tega ne obvladujem dobro.
Zato je bilo veliko teh stvari tako strašljivih,
ker jaz sem vedel... Nihče drug ni vedel,
a vedel sem, da imam resno duševno bolezen
in pojavil se je velik problem.
Jemljem vsa ta zdravila, ki so nekako...
Ne mislim, da sem bipolaren,
a me zdravijo zaradi bipolarne motnje
in bilo je strašljivo.
Ni imel težav z drogami.
Ni pil veliko, ne jemlje drog.
Bolj me je skrbelo, da bo preprosto odnehal.
Adam je poskušal ustaviti
vznemirjenje okoli nas.
In tega nisi mogel ustaviti.
Prvi album je bil velik uspeh.
Ne moreš ga kar upočasniti, če je javnost navdušena.
A Adam je želel vse upočasniti.
Uspeh je prišel.
Misliš, da ti bodo dali čas,
da se razviješ v svojem ritmu?
In imaš tudi ti potrpljenje?
-Ne. -Ne?
Ne, mislim, da je že prepozno.
Torej, tempo je postal hitrejši?
Da, tempo je danes malo prehiter.
Zame.
Ja, si boš lahko
vzel čas zase, ko se vrneš v Ameriko?
-Ne. -Ne.
Ko smo se vrnili iz Evrope in pristali v New Orleansu,
sem šel tja na festival,
na sejmišču in so me obkrožili.
Nisem imel pojma, kaj se dogaja,
ampak nenadoma, kot...
Ljudje, ogromna množica me obdaja,
in kot da sem bil v tujini, ko se je to zgodilo.
Nisem vedel, da je doseglo ta visoki mejnik
ali kaj podobnega. Kot...
Ampak zdaj je postalo nekakšna manija.
Tisto poletje je bilo nekaj čudnega,
to je bila sprememba pri nastopu na indie rock koncertih
do igranja koncertov manije,
kjer vsi želijo slišati pesem Mr. Jones.
Zdi se mi, da je bilo morda v Greek Theateru.
Rekel je: "Samo pojdi z mano na oder."
ODER
Odšli smo ven, luči so ugasnile
in zvok...
Na odru igram vse svoje odraslo življenje,
a ne s toliko ljudmi
in ne s tistim občutkom, ko greš ven
in je skoraj tako, kot da te zadene val.
Ne morem niti... Ne znam tega niti opisati.
Zvok te je prevzel
in samo občutek pričakovanja,
vsi nekako hitijo proti tebi.
Pomislila sem: "Zato je...
"Zato mu je težko."
Začel sem poslušati August and Everything After.
STEVE KERR, TRENER GOLDEN STATE WARRIORSOV
Samodejno je bilo,
takoj ob poslušanju, najljubši album.
Živel sem v zalivu,
tako da sva postala precej dobra prijatelja.
Ampak mislim, da imava z Adamom podoben značaj,
pravzaprav na tihi in sramežljivi strani,
ampak narediti nekaj,
nastopati pred na tisoče ljudi.
Torej, to je nenavadna stvar za uskladiti,
ko te ljudje začnejo prepoznavati.
Po eni strani je to izjemno laskavo.
Po drugi strani pa ti je nekako všeč zasebnost
in počutiš se nekoliko negotovo.
Da to ugotoviš, ko se širiš
in spopadaš s to slavo, je čuden občutek.
Vodil sem Chainsaw Kittens.
Poznal sem ga,
ker ga takrat nisi mogel ne poznati.
Res sem lahko videl,
kako so bili preveč izpostavljeni.
Samo hodili smo
in prišel je nek naključen človek
in rekel: "Ti si tisti tip."
Ni povsem vedel, kako se imenuje skupina
ali kdo je bil, ampak da je bil tisti tip,
ki so ga videli na televiziji.
Nekaj ulic od našega hotela je bil kino.
Sedel sem v kinu. V gledališču ni nikogar.
Vrata se odprejo zadaj.
Ta tip je prišel do mene, kjer sem sedel,
in potem sedel tik poleg mene in rekel:
"Hej, si ti tisti iz Counting Crows?"
In sem rekel: "Ja."
In reče: "Je v redu, če sedim tukaj?"
Rekel sem: "Poskušam
"si vzeti prosto popoldne.
"Samo poskušam si vzeti malo časa."
"V redu, stari." Vstane in odide.
Približno pol ure kasneje se vrata zadaj spet odprejo.
Fant pride po hodniku.
Jaz pa: "Stari, me lahko samo pustiš?"
In to ni on.
To je tip, ki je bil pri stojnici.
Rekel je: 'Ne vem, kaj se dogaja,
"ampak nekdo je v avli,
"ki je na telefonu zadnjih 30 ali 40 minut
"in kliče vse, ki jih pozna, in govori, da si tukaj,
"in zunaj je zdaj okoli 200 ljudi."
Jaz rečem: "Hecaš se."
On reče: "Ne, poglej, če hočeš tiho oditi,
"tam spodaj je izhod."
Torej, grem tja, se prikradem po tej ulici,
in začnem hoditi po ulici
in slišim nekega tipa kričati in moral sem pobegniti.
Ogromna množica ljudi
me lovi na poti nazaj v hotel.
In to me je res prestrašilo.
Kot da bi se nekega jutra zbudil na Marsu.
Potrebnega je nekaj časa, da se navadiš na gravitacijo.
Slišal sem ga, kako se pritožuje nad tem
in sem rekel: "Kaj? Uspešen si.
"Kaj je narobe?" In z Adamom se dobim na kosilu.
Sediva za mizo, jaz in on
in še nekaj drugih prijateljev
in pride šestletna deklica:
"Oprostite, lahko dobim vaš avtogram?"
In on želi seči po tem, kar ima ona,
in nenadoma njena mama skoči ven
izza grma in odrine otroka stran.
"Mojbog, sem tako velika oboževalka. Lahko naredim sliko z vami?"
To je kot: "Mojbog."
Takrat sem si rekel:
"Očitno se res dogaja veliko več,
"kot sem mislil, da se dogaja."
V zgodnjih dneh, s svojimi dredi,
je bil zelo prepoznaven.
Video za pesem Mr. Jones je bil ogromen, kar ga je naredilo
super slavnega.
Nikamor ni mogel iti,
da ga ne bi kdo prepoznal.
Mislim, da je bila naša izkušnja povsem drugačna.
Sem trener male lige in sem član v bendu.
Nisem... Še vedno nisem slaven.
Sem samo v tej znani skupini.
Torej, obstaja boj s slavo in tudi
biti na poti tri leta,
od nič do treh let,
kar je bila za nas odlična poteza.
Bil je odločen glede tega,
da ne bomo samo ta skupina na radiu.
Hoteli smo biti skupina, ki jo lahko greš gledat v živo.
Ampak tri leta na turnejah skoraj ves čas je...
Tudi to ti bo zmešalo glavo.
Potovanja so zahtevna glede realnosti.
Ne moreš več razločiti, kaj je resnično.
Vsi na poti so malo odtujeni,
ker ne veš, kje si.
Ne veš, kateri dan je.
Vsak dan se zbudiš v drugi postelji
in to je drugačen planet.
In ugotoviš, da so vsi tvoji spomini
odtujeni, stvari, ki so se zgodile
pred mesecem dni, se zdi, da so bile
pred nekaj dnevi. Stvari, ki so bile
pred nekaj dnevi, se zdijo...
Kdaj je bilo to? Pred tedni.
Ker si popolnoma zmeden.
Nimaš ničesar stalnega v svojem življenju
razen nastopa, ki te drži pokonci.
Težko je biti na poti.
Bilo je obdobje, ko so ljudje želeli
slišati samo uspešnice,
in ti ljudje sploh niso ljubitelji glasbe.
Samo želijo, da se njihov radio pojavi na koncertu.
Mislim, da ko greš na koncert,
hočeš slišati pesem,
kot jo slišiš v glavi.
Želiš, da igrajo hite
točno takšne, kot jih imaš rad.
In Adam Duritz tega ne počne.
Norčeval se je iz mene.
"Pantera Sarah" je bila kot žaljivka.
NEKDANJA PROMOTORKA KLUBA
Norčevanje, da imam rada metal.
Ne spomnim se.
Mislil sem, da sem ji dal ime Pantera Sarah.
Adam je rekel: "Pantera."
In rekla sem: "Ja, všeč mi je Pantera."
In on reče: "Za heavy metal?"
Jaz pa sem rekla: "Vsaj naredili so odličen nastop.
"Ne morem reči enako zate."
Nisem vedel tega. Tega se ne spomnim.
"Videla sem te v Milwaukeeju, odšla sem po štirih pesmih."
To sem rekla Adamu, ko sem ga spoznala.
In on je rekel: "Kaj?"
In rekla sem: "Eagles Ballroom, bili ste zanič.
"Jaz in moja prijateljica sva odšli."
In rekel je: "Spomnim se tega nastopa."
To je bilo tisto poletje, ko sem bil...
Ko sem vsak večer stopil na oder,
sem bil tako jezen.
Občinstvo je bilo grozno do naših predskupin.
Mislim, res grozno.
Zanima jih, da pridejo do nas in vidijo "Mr. Jonesa,"
in žvižgajo drugim skupinam.
In nekateri med njimi so bili moji prijatelji,
drugi pa so bili moji idoli, kot v Alexovem primeru.
Alex Chilton je bil njegova predskupina.
ALEX CHILTON V CLEVELANDU
Nihče ni nikoli slišal zanj.
Množice v Milwaukeeju niso ravno prizanesljive.
Ko je Adam prišel ven, je bil jezen.
Njegov prijatelj je bil izžvižgan.
Bil je jezen, ker so ga tako obravnavali.
Pogledala sem prijateljico
po prvih nekaj pesmih, ko je samo jezen pel
in si mislila: "Nočem, da to uniči mojo ljubezen
do glasbe skupine Counting Crows. Pojdiva."
Ta izkušnja na poletni turneji,
res mi je otežilo željo po igranju.
In nekako sem doživel majhen zlom.
Na koncu smo morali odpovedati nekaj koncertov na tej turneji.
Bil je zelo krhek. Na noben način ni bil
pripravljena na to, kar se je zgodilo.
TOM MULLALLY VODJA TURNEJE
In kar se je zgodilo, je bilo veliko velikih pohval
in veliko velikih zlorab.
In ne vem, kdo bi to prenesel.
Prišlo je do upravičenega odziva.
Mislim, zanimivo je, da so bile v prvih štirih
ali petih mesecih, ocene neverjetne.
Vsi ti ljudje so govorili:
"Odkril sem to skupino in so neverjetni."
A nato se je hitro obrnilo na nekaj drugega.
Counting Crows niso bili posebej priljubljeni
v San Franciscu.
San Francisco, zelo muhasto mesto.
In zelo provincialno navdušeni nad tem, da so kul.
In kul je takrat pomenilo, da poskušajo zveneti kot Stooges
ali Butthole Surfers ali nekaj takega.
In vse, kar je imelo kanček komercialnosti
ali pa možnost petja v tonu ni bilo kul.
Torej, ko so Counting Crows dejansko postali tako uspešni,
v San Franciscu so jih prezirali.
Fant je prišel do mene in rekel: "Kako srečo imaš."
Rekel sem: "Hvala." On reče: "Ne, mislim,
"imate srečo, ker ste grozni.
"In bili ste tako uspešni.
"Boljše skupine niso bile.
"Ali se zaradi tega počutiš čudno,
"ker si tako zanič in tako slaven?"
Rekel sem si: "Človek,
"kdo bi pristopil k popolnemu neznancu
"in mu to rekel?"
Da, dobiš kritike.
Poslušaj, ljudje so včasih metali kamenje
vame zaradi mojega oblačenja.
Ljudje so mi rekli, naj odstopim,
mi poslali e-pošto.
"Kako je ta tip dobil moj e-poštni naslov?"
Veš, to je del tega.
In res se moraš nekako sprijazniti
s kritikami glede življenja, ki ga lahko živiš.
Imamo hišo v North Berkeleyju.
Zdelo se je, kot da je zabava
vsako noč na naši ulici.
Vse skupaj se je spremenilo v prizorišče zabave.
Potem pa sem ugotovil, da ni velika zabava
na naši ulici, bili so otroci.
Na naši zelenici, kampirali so.
Preprosto so se naselili na našo trato
in tam živeli.
Da so nas lahko vsak dan videli skozi okna.
In skozi okna so kazali na nas.
Začel sem dobivati panične napade.
"Tukaj ne morem ničesar narediti. Ne vem, kam naj grem.
"In povsod, kamor grem, je to samo težava."
Začneš se izogibati vsem,
ko ljudje tako pristopajo k tebi.
Bil sem tik pred tem, da se umaknem.
Nekega dne sem dobil klic. Bila sta Sal Jenco
in Johnny Depp, klicala sta iz Viper Rooma.
SOLASTNIKA THE VIPER ROOM
Vprašala sta: "Kako si?"
Rekel sem: "Vse je v redu."
Rekla sta: "Kaj je narobe?"
Ker je bilo verjetno precej jasno,
in sem jima povedal. Rekla sta: "Počakaj."
Nekaj sta si med seboj mrmrala
in me dala na čakanje.
Rekla sta: "Poglej,
"priskrbela sva ti sobo v The Bel Agu,
"ki je hotel tik za Viperjem.
"Priskrbela sva ti karto na letu ob sedmih,
"od Oaklanda do Burbanka. Danes zvečer imamo zabavo.
"Kate Moss praznuje 21. rojstni dan.
"Samo pridi in moraš stran od tam.
"Zdaj moraš stran od tam."
In sem odšel.
Tisto prvo noč, na tisti zabavi Kate Moss,
na vrhuncu zgodbe supermodelov,
bile so vse v eni sobi,
kar je nenavadno videti.
Ko hodiš skozi umetnostni muzej
in potem naletiš na American Gothic
in potem greš gor na stopnišče na podestu
in tu je Clouds od Georgie O'Keeffe, ki je res znana,
in potem je prav pred tabo.
Nenadoma se pojaviš na tej zabavi,
ko imaš grozen teden doma
in tu je Elle Macpherson in vse druge znane manekenke,
ki obstajajo.
In mimogrede spoznaš Williama Burroughsa.
Spoznaš Toma Pettyja. Spoznaš Billyja Gibbonsa.
Ker so vsi skupaj v tej mali sobi
v tem klubu, ki sta ga zgradila Johnny in Sal.
L.A. je bil kot pravo zatočišče.
Takrat se mi je zdelo prava magija,
kot celo mesto, polno sanjačev.
Ne glede na to, ali so njihove sanje
plitve, globoke, ali umetniške ali pa ne.
Niso želeli početi tega, kar so počeli drugi.
In želeli so nekaj narediti sami.
Plesalci, kiparji, slikarji, manekenke,
igralci, pisci, režiserji, glasbeniki.
Christina Applegate mi je za božič kupila Nikon
eno leto, mislim, da leta 1993 ali 1994.
Fotografirala sem
in takrat v Viper Roomu ni bilo mogoče imeti kamer.
Ni bilo interneta, mobitelov.
NEKDANJA MENEDŽERKA VIPER ROOMA
Kot upravnica
sem lahko vzela svoj Nikon v baru,
zato imam ogromno fotografij.
Vedno sem imel ta majhen fotoaparat,
ki se je lahko spravil v moj žep.
RANDALL SLAVIN FOTOGRAF
In to ni bila pravzaprav nobena velika ideja,
bolj kot sem vedel, da so moji prijatelji res kul.
In nisem hotel pozabiti.
Pred Instagramom sem bila Instagram.
Ker sem fotografirala, šla na 20...
Na Sunsetu si dobil fotografije v 23 minutah.
Bog, tem ljudem sem dala posel.
Običajno sem vzela dvojne
ali trojne kopije,
ker sem ljudem dajala kopije tistih,
ki so bili zraven,
in potem sem jih dala v foto album
in prinesla naslednji večer,
ki sem ga promovirala.
To se je prenašalo po klubu.
Bila sem edina... Razen Randalla včasih.
Dovolila sem Randallu, da je včasih fotografiral,
ker sem vedela, da tega ne prodaja
tabloidom.
Ko sem tekal naokoli z Adamom,
sem bil edina kamera tam.
Torej, če ga nisem fotografiral,
je bilo samo v tvojem spominu.
In prav to mislim, da jih naredi posebne.
Vedno pravim, da je bil to zadnji dober čas,
ker je bila to preprosto lepota...
Da se lahko skriješ.
Živela sem v eni od hiš Christine Applegate
in nameravala je najeti eno od drugih hiš.
Zato sem rekla Adamu:
"Christina ima hišo za najem."
Spomnim se, kako sva se z njim peljala po Laurel Canyonu in rekla:
"Zapomni si to vožnjo, ker bo to
"od zdaj naprej tvoja vožnja domov."
In naslednje, kar vem, je, da se je preselil v prepovedan LA,
od koder prihajajo vse slabe stvari.
Vsi prepovedani užitki prihajajo iz LA-ja.
Če ste odraščali v Bay Area,
še posebej Berkeleyju, to je kot:
"Bog, to je vir vsega sranja."
Vsi, ki tako mislijo,
niso nikoli bili v LA-ju, ampak to ni pomembno.
Razen Randalla,
edini, ki sem jih poznal v LA-ju,
so bili zaposleni v Viper Roomu.
Poznal sem Sala, spoznal sem Johnnyja,
Shannon in ljudi, ki so delali...
Bili so edini, ki sem jih poznal,
zato sem se tam zadrževal.
Vem, da se veliko ljudi z mano ne bi strinjalo,
a imelo je nekaj zelo majhnega, na primer Cheers,
kot majhen bar, ker so bili veliki koncerti.
Seveda, Smashing Pumpkins ali Oasis,
ampak ljudje, ki so prišli pet, šest noči na teden,
so bili kot družina.
Okoli ljudi je bila nekakšna varnostna mreža,
ki je visela tam, to je vključevalo tudi Adama.
Shannon je rekla: "Moram na stranišče.
"Znaš voditi blagajno?"
Rekel sem: "Ja, seveda."
Rekla je: "Lahko to narediš?"
In delal sem kot natakar in vodil blagajno,
to sem počel vsak dan.
To je bil zame edini udoben kraj.
Naučila sem ga, kako biti natakar,
in potem je bil tako dober v tem, da je rekel:
"In napitnine niso zame, zanjo so."
Spoznal je dekleta in ljudi,
in jaz sem se zabavala s prijatelji
in zaslužila veliko denarja. In tudi, mislim,
ker je še vedno lahko govoril z ljudmi, ne da bi bil kot
"Tisti tip iz Counting Crowsov govori z mano."
Kot: "Kaj bi rad pil?
"Rum in kokakolo? Prav. Osem dolarjev."
Znal je govoriti z ljudmi
in ne biti v tej koži.
Spomnim se, da je nekdo rekel:
"Stari, ta tip je točno kot tisti iz Counting Crows."
Ker ljudje ne bi mislili,
da jim tip z naslovnice Rolling Stone
prav tako daje Amstel Light.
Vzeli smo si veliko prostega časa.
Spomnim se, da sem poklical Adama iz San Francisca in rekel:
"Bi se dobila in pisala?
"Lahko bi se."
In on reče: "Trenutno nisem v bendu."
Preprosto smo vedeli, da ima težave s stvarmi.
Pravzaprav smo se spraševali, ali bomo sploh naredili
drugo ploščo,
ker je izgledalo, kot da je pripravljen kar odnehati.
Ves čas mi je rojilo po glavi:
"Je bolje, da smo prišli sem,
"in se potem konča
"ali pa bi bilo bolje, da ne bi prišli do sem,
"da ne bi vedeli, kako je to." Veš, kaj mislim?
Sploh ne vem, če je to res,
ampak prebral sem, da je Adam začel delati v baru
po prvem albumu.
Vedno sem se tega oklepal, na svoj način.
Po vsem, kar počnemo,
poskušam narediti nekaj takega.
Vidim, da se trudi nekako ostati prizemljen.
In zame to pomeni, da se je treba spomniti:
"Tudi jaz moram početi običajne človeške stvari,
"da znam peti o stvareh, ki jih drugi doživljajo."
To me je res navdihnilo. Je to res?
To je res.
Bil je natakar v Viper Roomu.
V redu. Viper Room.
V redu, morda manj prizemljujoče
kot letališki salon v Des Moinesu.
Nikoli nisem bil dober v...
Še vedno nisem dober v pogovoru z ljudmi.
Ampak to ni bilo pomembno, ker v LA-ju
so me vsi ogovorili.
In niso bili le oboževalci.
Pravzaprav so se obnašali normalno,
ker so bili vsi znani.
In čeprav sem bil slaven... Koga briga?
Tam je Jack Nicholson. Koga pa briga zate?
Nekega večera sem jedel mehiško hrano z Allenom Ginsbergom.
Skupaj sva gledala Adama Anta.
Mislim, kaj si še želiš od življenja?
In potem, ko sem se malo pozdravil,
ker sem potreboval čas za okrevanje,
to je bila čarovnija.
In dalo mi je svet, o katerem sem lahko pisal.
To je bilo res fascinantno.
Komaj sem čakal, da naredim ploščo.
Živel sem povsem drugačno življenje
tisto leto, kot sem ga živel prej.
Bil sem na poti.
Potoval sem po svetu.
Bil sem rock zvezda. Potem sem se preselil v Hollywood.
In spoznal sem vse te res kul ljudi.
In želel sem o tem pisati.
In sem pomislil...
"Napisal bom najboljši
"rokenrol album."
Ne morem si predstavljati pritiska, ki ga prinaša to,
da iz neznane skupine prideš do skupine, ki proda sedem milijonov izvodov
svojega prvega albuma brez truda.
Ne veš, da boš to naredil.
In potem to narediš in potem vsi:
"Naredi še enkrat."
Tokrat smo dobili to staro edvardijansko vilo iz 30. let prejšnjega stoletja
v hribih pri Griffith Parku.
Kakšna je razlika, ko se preseliš sem?
Daje vsemu drugačen zvok?
Lahko bi bili vsi v eni sobi. Odmeva.
Mislili smo, da bo živahnost prostora pomagala.
Nisem prepričan, ali ja ali ne,
a bo to ustvarilo res edinstven zvok.
Ali zveni dobro ali ne, ne vem.
-Zvenelo bo edinstveno. -Ja.
Ko si vstopil, je bil velik prostor
s tem velikim stopniščem, ki gre naravnost navzgor,
eno tistih klasičnih stopnišč.
In potem celoten dnevni prostor,
na desni je bil prostor za nastopanje skupine,
glasbena soba.
Šel sem ven in kupil vse.
Mikrofonski kabli, mikrofoni in kasetofoni
in slušalke in noro veliko stvari.
To je moja prijateljica, Jane Pratt.
Bila je urednica revije Sassy,
ker je zelo drzna.
Bila sem med revijo Sassy in Jane...
USTANOVITELJICA/UREDNICA SASSY IN JANE
Delala sem veliko televizijskih stvari.
-To je bil klavir Jima Morrisona. -Nikakor.
Ja.
Najemodajalec ga je pustil v hiši.
Pravzaprav sem poznala skupino.
Pred tem, ko sem pozno ponoči hodila k Adamu domov,
ko ni mogel spati in sva pila pivo
in gledala televizijo.
Zveni grozno.
Naj bi zvenelo grozno in res zveni.
-Zelo dobro. -Da.
Začeli smo misliti o producentih.
Imel sem idejo o drugačnem občutku
in takoj sem pomislil na Gila Nortona.
Ali želiš, da nadaljujemo z refrenom
ali bi ohranili tisto v refrenu?
Delal je s Pixiji na Doolittlu,
kar je neverjetna plošča.
Namenoma je bilo bolj rock.
Poleg Tonyja Berga,
mislim, da so vsi drugi
v založbi želeli
še en August and Everything After,
in šli smo v povsem drugo smer.
Ne želim snemati After August and Everything After.
Tony?
Mislim, da Adam gleda na ustvarjanje plošč
kot priložnost, da se izrazi.
NEKDANJI DIREKTOR GEFFEN RECORDS
Pogosto je nekaj, česar ne zna izraziti.
To je instinktivni odziv.
In veste, kaj? Tako mora biti.
V tem je smisel.
Ko začnejo orgle, pojdi z njimi.
Solo?
Ja, ko začnejo orgle pojdi z njimi.
Videli bomo, kdo zmaga.
Adam je želel za drugi album,
da bi bil malo težji.
Želel je vodilnega kitarista,
ker mislim, da biti tam zunaj povsem sam
brez drugega, na kar bi se lahko odbil
pevec, kot je on,
verjetno je bilo več, kot si je želel.
Preveč je pozornosti.
Že dobiš vso pozornost.
Dobro je imeti kontrast.
Živel sem na severu
in bival pri prijatelju iz srednje šole.
Samo sedel sem in gledal sojenje OJ-ju
in ta tip me je spraševal.
Neprestano vprašanja.
Bili smo na turneji tri leta
in sem si rekel: "Moram stran od tu."
Adam je rekel: "Pridi dol."
-Je Dave tukaj? -Da.
-Dave je tukaj. Dan je tukaj?
Ja.
-Charlie? -Vsi so tukaj.
-Ja. -Matt?
-Ja. -Vzemi bas.
Kje je Charlie?
Pojdimo.
Nikoli prej nisem bil v studiu.
S prijatelji sem posnel enkratne posnetke
in nekaj posnetkov iz dnevne sobe.
To je bil moj prvi album in tukaj je,
ta album, za katerega vem, da bo slišan, seveda.
Torej samo poskušal sem ostati zbran
in prebroditi to.
Jebi se, Hollywood!
Ritem kitara Davea Brysona
je nekakšen izstopajoči instrument
na prvem albumu.
Medtem ko na drugem albumu slišiš tudi Dana in Immy.
In Charlie je stalno prisoten,
to stvari zelo spretno zgladi.
Običajno Adam pride noter
s pesmijo in skupina bo veliko delala na njej.
In potem bi Adam prišel na koncu dneva
ali naslednji dan in povedal,
da smo vsi grozni glasbeniki
in vsi bi morali odnehati.
In potem delamo na tem in končno nas ima rad.
Gre za to, da nas Adam vzljubi.
Odpuščen si.
Odpuščen sem. To je to. Nisem več v skupini.
Srečaš katerega koli umetnika, pravega umetnika,
in spoznal boš nekoga, ki bo želel kaj malo pomešati,
želel bo izzivati poslušalca
ali ljudi, ki bi lahko imeli oblast.
Mislim, da Adam to počne zelo dobro.
To počne na umetniški način.
Ni abrazivno. Je izrazno.
"Catapult" začne album z...
Pravkar sem bil vržen v stratosfero
in potem sem padel na tla,
ne vem kako... Moram ugotoviti,
kako se s tem spoprijeti.
Recovering the Satellites,
ki gre za to, da se pobereš,
ko boš padel z neba.
Adam in jaz sva živela nekakšno čudno...
DAVID WILD PISATELJ
Prepletajoče se življenje, kar je vodilo v to,
da je hodil z enim in pol Prijateljev,
jaz sem napisal dve knjigi o Prijateljih
in pisal zgodbo za naslovnico
o Prijateljih v Rolling Stone.
AVTOR: DAVID WILD
Adam je na nek način lep fant.
Ima malo ogrovskega pridiha,
ampak tip, ki zna napisati te pesmi.
Mislim, da bi hodil z njim, če bi bil igralka.
Ko sem spoznal Jennifer Aniston,
so mi moji prijatelji lagali in njeni prijatelji so lagali njej.
Rekli so nama, da sva res navdušena drug nad drugim.
Nisem vedel ničesar o njej.
Zvečer sem bil zaposlen.
V četrtek zvečer ob osmih
ne gledam televizije, sem na odru.
Norost je bila, da je to bil epicenter
slave in projekcije v devetdesetih.
Vsak, ki sem ga poznal, me je spraševal o prvi sezoni
Prijateljev, ko sem o tem pisal,
če je Jennifer Aniston samska.
Kot da so mislili, da imajo možnost, ker televizijske zvezde
imajo to vrednost.
Pridejo v tvoj dom in misliš:
"So kot moj prijatelj."
Ko smo se pripravljali na snemanje plošč,
şmo imeli predstave v Viper Roomu
in delali smo na vsem materialu.
In Jen je prišla na predstavo in bila je kul,
pametna je, res zabavna, lepa.
Bil sem očaran. Očitno sem ji všeč.
Hodi z igralkami,
za katere vsak rock kritik misli, da bi morali hoditi z njimi.
Nato stopi tudi v moderno dobo
slave ravno v času, ko ta eksplodira.
Kot da je bil to točno tisti trenutek,
ko je Rolling Stone nekako tekmoval
s svetom revij Us, nekakšnim svetom pop slavnih.
In vse je razjezil.
Spomnim se, da sem bil enkrat tukaj z Jen in Adamom.
Odšli smo.
Adam je parkiral svojo karmann ghio preko ceste
in množica
paparacev in kamer je bila grozljiva.
Nisi videl Kurta Cobaina, da bi vstopil
v zasedbo recimo Sabrine, najstniške čarovnice
in hodil na zmenke z ljudmi.
In mislim, da mu je to morda prineslo minus točke
v cerkvi,
kulskosti ali alternativnosti.
Stvar je v tem, da to ni nikogaršnja stvar.
V letih,
ko sem preživela veliko časa z Adamom,
je bil verjetno globoko zaljubljen morda štirikrat ali petkrat.
Zaljubil se je zelo hitro.
MARY-LOUISE PARKER IGRALKA
Moji spomini na Adama so v 98 odstotkih platonski,
morda 98,6.
Mislim, da bi lahko bil brez nekaj teh punc.
Lahko bi odstranila
nekaj teh s seznama z veseljem.
Tukaj imamo današnji seznam.
Ko smo delali naš drugi album,
Recovering the Satellites, je hodil s Courtney Cox.
Z nami se je družila
ali pa bila na avtobusu.
Polakirala mi je nohte.
Večkrat se omenja
na plošči. Ona je "Monkey".
Njo vidi na drugi strani bolnišnične sobe
v "Long December". Courtney je.
Ta album je zelo povezan s tem odnosom.
Mislim, da zveza ni bila najbolj zdrava stvar
na svetu, ker Adam ni bil najbolj zdrav
na svetu takrat.
S Courtney sem bil verjetno najdlje,
čeprav ne vem...
Ali sva bila skupaj večino časa.
Bila sva zelo, zelo različna.
Bili so trenutki,
ko sva se imela skupaj res čudovito.
Bili so trenutki, ko je bilo res težko.
Preprosto nisva bila na isti valovni dolžini.
Razumem. Težko se je upreti skušnjavam slave,
a je lahko tudi precej uničujoč element.
Mislim, da je spoznal
na neki točki, da je postajal
ali pa vsaj je mogoče, da postane kliše.
Svoje zasebno življenje obdrži zasebno.
Svojo javno podobo prihrani za svoje delo.
Pomaga pri imunizaciji
pred stvarmi, ki so lahko zelo boleče
ali zelo osebne.
VH1 Storytellers je bila sestra,
ekvivalent za MTV Unplugged.
Kar je Storytellers ločevalo, je bil pripovedovalec zgodb,
ki naj bi ti razložil, o čem pesem govori.
Včasih se mi zdi, da so takšne pesmi lahko nekoliko klišejske.
Zdi se, da vsak, ki ima velik album,
napiše pesem o tem, kako težko mu je.
Mislim, da je to malo težko,
da bi ljudje sočustvovali s tem,
ker je tako: "V redu, slaven je, ubogi bedak."
To je čudna stvar. Kar naenkrat
je cel svet drugačen.
Ljudje te gledajo drugače, te obravnavajo drugače.
Prilagodil sem se, a je bilo obdobje,
ko mi je bilo res težko.
Res smo poskušali narediti popolne predelave
vseh teh pesmi.
Vzeti pesem, kot je "Have You Seen Me Lately?",
ki je na albumu res super.
Tam je kitara, klavir gre...
In to je samo...
A zdaj, da razložimo pesem, razkriva besedilo,
temelje,
celoten razlog, za obstoj te pesmi.
Nimaš udobja glasne električne kitare,
da te odvrne od dejstva, da je to pesem
o tem, da sem nesrečen o tem, da sem rock zvezda
zate zdaj.
Have You Seen Me Lately? je jezna pesem.
To je bilo prvič v mojem življenju,
da sem res to doživel,
obstoj na več mestih hkrati.
Ker živiš v svojem življenju
in potem živiš to namišljeno različico
sebe v ljudski domišljiji o tebi
in živiš na radiu.
"Have You Seen Me Lately?" govori o tem,
tvojem odnosu do slave
in odnosu ljudi s tabo
skozi slavo, jezo in zavračanje tega.
In kaj misliš o meni zdaj?
Zdaj, ko sem rekel: "Jebi se." Kaj misliš o meni zdaj?
Ker ideja, da mi lahko poveš
nekaj, kar koli, eno samo stvar
o meni v Have You Seen Me Lately?,
ker nisem več ta oseba.
Have You Seen Me Lately? je izpolnitev
prerokbe, temne, strašne prerokbe gospoda Jonesa.
Obstaja napoved in obstaja vrhunec.
Ja, postal sem slaven. Ja, sovražil sem to.
Ja, jaz... Ne poznam se več.
Ne vem, kdo sem,
in tudi ti ne veš, kdo sem jaz.
Misliš, da veš.
Videli ste me na naslovnicah revij.
Videli ste me na MTV-ju.
Videli ste me s to ali ono igralko.
In mislite, da veste, kdo sem, pa ne veste.
Povejte mi eno stvar,
ki se je spomnite o meni.
Naš novi album se imenuje Recovering the Satellites.
Izide 15. oktobra.
Zdaj ste to slišali prej kot kdor koli drug.
To se imenuje Walkaways.
Bil sem zelo navdušen nad tem.
Imamo predjed.
Nismo popolnoma neznani.
Imeli smo enega največjih albumov
v svetu zadnja tri leta
in vsi bodo poslušali, kar bomo izdali.
Dokler je super, smo v redu,
nejasnost je bila tista,
ki si se je bal, ne neodobravanje.
Nisem se bal, da me ljudje ne bi marali.
Mislil sem, da bo še en odličen album.
Veš. In je bil.
August se je prodal v veliko izvodih.
Ne vem, koliko se je takrat prodalo,
šest ali sedem milijonov. In jaz sem rekel,
da se bodo vsi albumi tako prodali.
Seveda...
Satellite bo prodal sedem milijonov izvodov,
prodal bo še več, dokler ni.
COUNTING CROWS JE TRDEN, A SAMOVŠEČEN
Ko je bil album izdan, mu nihče ni posvečal pozornosti
ali so ga zavrnili, jim ni bil všeč.
Je briljanten umetnik in nežen.
Čeprav je navzven trd,
moraš z njim ravnati previdno,
ker je res dober avtor pesmi
in res odličen pevec.
Če mu rečeš, da je slab v tvoji reviji,
ga bo to prizadelo.
KAKO JE USPEH POKVARIL ADAMA DURITZA
Hvala. Lahko noč. Lepo bodite.
Na poti sem bil razočaran.
Recenzije pridejo in so slabe.
Pravzaprav niso niti slabe,
sploh ne govorijo o nas.
Ocene so govorile o ljudeh, s katerimi si hodil
in nimajo nič skupnega z glasbo.
Adamu je bilo mar za kritiko. Bil je občutljiv.
Je občutljiv kreten.
Ta album je dosegel dvojno platinasto naklado.
Mislim, da dva milijona,
kar ni uspeh albumov August in Everything After.
Ampak prodati dva milijona plošč,
leta 1996, pri tvojem drugem albumu...
ŠTETJE TEGOB
Sredi povračilnega udarca,
v tem okolju,
kjer te vsi začnejo sovražiti,
samo zato, ker si preveč uspešen.
PRITOŽEVANJE NAD USPEHOM VSE DO VRHA
Veš, to je skoraj še bolj impresivno,
kot pa prodaja sedem milijonov plošč
kar naenkrat.
Za nekatere je Recovering the Satellites,
drugi album, krog prekletstva,
čeprav je odličen album
in zelo uspešen na svoj način.
To je odličen album.
Takrat me je to res zlomilo.
Za ta album sem se res trudil.
Del tega je bil tudi v tem, da sem bil takrat res bolan.
Bil sem psihično na tleh.
Mislil sem, da je to naš zadnji album.
Izgubljam bitko s tem, Kar koli že je,
in tonem.
Potreboval je leta, da je resnično spoznal
svojo diagnozo.
Da povem resnico, počutil sem se,
če mora odpovedati predstavo...
To je škoda za posel,
ampak če ti to pomaga, da prebrodiš
preostanek te turneje, mi je v redu.
Če bomo morali odpovedati preostanek te turneje,
ker preprosto ne zmoreš. Razumem to.
Vzemi si nekaj časa, ugotovi, kaj se dogaja.
Ni bilo jasno, kaj naj zanj naredim...
Ko je bilo slabo, ker je bilo včasih res slabo.
Zdravnik je rekel, da mora na rehabilitacijo,
da preneha z zdravili, ki jih jemlje.
S predpisanimi zdravili.
In je rekel: "Ne," in rezerviral turnejo.
In naredili smo celotno turnejo z njim, ko je prenehal jemati ta zdravila,
noro, in bilo je težko.
Takrat sem se res boril z duševno boleznijo.
Na nek način me je to vleklo navzdol,
kar sem težko premagal.
Če so moje pesmi o čemer koli,
gre za poskus,
da vsaj še naprej čutiš stvari,
medtem ko te vse okoli tebe spodbuja, da si otopel,
da bi potlačil svoja čustva.
Mislim, da če je v njih kakšno sporočilo, je to to.
Ne mislim, da je mogoče biti srečen.
Nisem prepričan, da je ta svet primeren za to.
Nekoč, ko sem še živel v LA-ju,
bil sem res na dnu
in začel sem se rezati.
Najhuje pri tem je bilo, da si se porezal
in potem se je zdelo, da deluje.
Tako, ja, nekaj tega se sprosti.
Torej, moral bi se še porezati,
ker to dejansko pomaga.
In spomnim se, da sem nekako razmišljal o tej logiki
in razmišljal, da to pravzaprav ni dobra logika.
Imeti dovolj jasnosti, da misliš:
"Zdi se mi, da res nekaj produktivnega počnem,
"ampak ne."
Poklical sem zdravnika in rekel:
"Hej, to je problem. Trenutno imam težavo."
Sam sem šel v UCLA Medical Center.
In tisti dan, ko sem se prijavil, je Mariah Carey že odhajala.
V novicah
so se ljudje norčevali iz Mariah Carey.
Niso je obravnavali spoštljivo
ali s sočutjem. Prikazali so jo
kot šalo, kot da je nekakšen kaos.
In to mi je potrdilo,
da o tem ne govorim v medijih, medtem ko sem tu,
ko nimam nadzora nad tem.
Dovolj sem imel strupa, usmerjenega vame,
da sem vedel, da ne smem nikomur ničesar povedati.
Sprva o tem nisi mogel govoriti.
Preprosto nisi mogel.
Mislim, da je duševna bolezen v tem svetu zelo razširjena in globoka,
ker vsak razmišlja drugače.
In več ko vemo o tem, kako delujejo naši možgani,
bolje bomo.
Vedeli smo, da ima Adam kronično nespečnost.
Ni bil zaprt
glede pogovora o svojem duševnem zdravju.
Bil je odprt za ranljivost glede tega,
a preprosto ni imel...
Nihče od nas ni našel pravih besed.
Da tako hitro pritegneš toliko pozornosti,
zdi se mi, da je skoraj kot...
Bi vrgel bombo v možgane in rekel:
"Hej, upam, da se ti bo vse izšlo."
ADAM JE BIL KONČNO DIAGNOSTICIRAN Z VRSTO DISOCIATIVNE MOTNJE,
KI JE ZNAČILNA PO DEPERSONALIZACIJI.
TO POMENI IZGUBO POVEZAVE MED MISLIMI,
SPOMINI, OBČUTKI, OKOLICO IN IDENTITETO.
Mislim, da je zelo pomagalo, da sem končno dobil pravo diagnozo.
Zdravnik reče: "V redu, ta zdravila
"verjetno niso primerna za vas.
"To bomo zamenjali.
"To se res dogaja."
In končno nekaj,
kar pravzaprav povzame vse.
Ne izgine,
a vem, kako dihati in ne paničariti.
Vem, kako prebroditi stvari in živim s tem.
Obrnil je stran
in začel je delati na sebi.
Res se je videl na dnu
in se iz tega izvlekel.
To je bila najboljša stvar, ki jo je kdaj naredil.
In kako se je iz tega znova zgradil, delo, ki ga je vložil,
velika zasluga mu pripada.
Poskušam ne razmišljati o tem,
o tem ne razmišljam, ko delamo.
Vmes razmišljam o tem.
To mi je zagotovo pokvarilo marsikaj.
Postal si javna šala,
vsi se norčujejo iz tebe
in vsem je udobno in ni osebno.
"COUNTING CROWS MORAJO UMRETI" PO ZAKONU
Poznaš skupino z imenom "Counting Crows"?
Njihov glavni pevec je nekaj, kar imenujejo "Adam Duritz."
Ta iztrošena verzija Sideshow Boba
je spal z vrhunsko izbiro žensk iz devetdesetih let.
Ni kos moji imitaciji pevca
Counting Crows, Adama Duritza,
albino različica. Tukaj.
Nekdo je leta 2003 napisal:
"Ko je spoznal, da nikoli ne bo
"vitki pin-up kot Enrique Iglesias,
"je pevec skupine, Adam Duritz,
"šel povsem v drugo smer.
"Prišel je kot bosonogi voznik avtobusa
"s hobotnico, privezano na glavo."
Rad bi videl to predstavo.
Raje bi videl to kot Enriqueja Iglesiasa.
"Adam Duritz ima surov živec, pritrjen na glasilke."
To je pozitivno.
"Škripajoče, trepetajoče, ovenelo, pekoče.
"Pevec skupine Counting Crows
"ni nikoli srečal bolečine, ki je ne bi rad vadil tako,
"da odpre usta in jo izpusti."
To bi razumel kot slabo oceno,
ampak jaz to vidim kot strast.
Jebeš te ocene.
To je preprosto del tega, kar postane priljubljen obraz humorja,
si šala na račun kritike.
In to je bila boksarska vreča, v katero smo se spremenili.
Ampak zakaj? Zakaj tako misliš?
Saj ne vem.
Očitno je to razjezilo veliko ljudi.
Morda sem bil del tega tudi jaz,
rekel sem, naj odjebejo,
ko so rekli, naj delamo kaj, česar nisem želel.
Zame je šala šla predaleč,
ko prihaja iz jeze ali ljubosumja.
Ko gre za naklonjenost, ne moreš iti predaleč.
Če imam nekoga rad, pišem kot oboževalec
ali pa nadlegujem kot oboževalec,
je vse v redu.
A kadar namen ni naklonjenost,
takrat gre šala predaleč.
Ves dan bi se lahko norčeval iz Adama.
Ve, da ga imam rad.
Zato obožujem glasbo Counting Crowsov.
To je kot Dave Matthews Band
brez vseh tistih zapletenih kitarskih delov.
Ne, obožujem Counting Crows. To je ena najboljših glasb,
ki jih slišiš v drogeriji ob 3h.
Ste kdaj gledali Tihega moža?
John Ford, John Wayne film o njem?
Je nekdanji boksar in gre na Irsko,
da bi poskušal živeti v domu, kjer se je rodil.
In se zaplete v prepir z lastnikom zemljišča
v območju, ki se vedno razjezi
zaradi Johna Wayna.
In pove njegovi desni roki,
ki je mala podlasica,
reče: "Zapiši ime."
Zapiši ime, Sean Thornton.
"Si ga zapisal?" "Da."
No, zdaj pa to prečrtaj.
Smrt zanj.
Vedno to pravi. "Zdaj pa prečrtaj."
Kaj naj naredim,
pišem imena in jih prečrtam?
Imam boljše stvari za početi.
Zdi se mi kot izguba časa.
Je pa odličen prizor. To je odličen film.
Rad igram.
Všeč mi je... Rad to počnem.
Mislim, da je to edina stvar, ki jo res rad počnem.
V življenju nisem imel ničesar razen glasbe.
In zdaj, resnica je,
ne živim in ne hrepenim več po tem, kot sem nekoč.
Ogromno mi pomeni, da ostanem ustvarjalen
in pišem pesmi.
A ne umiram od nesreče sam
v hiši brez drugega izhoda
razen mojih pesmi.
Imel sem zelo strašljivo disociativno osamljenost.
In potem sem imel pesmi,
ki so bile način povezovanja s svetom.
Adama sem spoznala leta 2017.
Bil je šarmanten in malo sramežljiv
in popolnoma prisrčen.
ZOE MINTZ ADAMOVA PARTNERKA
V bistvu sva večerjala
in od takrat sva skupaj
Zelo sem zaščitniška do Adama.
To skrb sem že imela,
odgovornost za srečo drugih,
a Adam ni odvisen od mene ali kogar koli drugega.
Mislim, da so bili dredi ena izmed stvari,
ki jih ljudje niso razumeli, in to verjetno...
Je bil dejavnik
pri načinu, kako se je javnost odzivala nanj.
Mislim, da je bilo malo posmeha,
in mislim, da je bila tudi obsedenost v medijih:
"Ta fant z dredi, ki hodi s to čudovito žensko.
"Kaj je s tem?"
In tako sem v najin odnos vstopila jaz,
res je imel drede.
Imela sem občutek, da kar koli so bili prej,
da so zdaj bližje nekakšnemu ščitu.
Imela sem občutek, da so ovira.
Ko sem se lahko prebila mimo njih
in videla njegov obraz in jaz...
Preprosto obožujem njegov obraz in njegov... Ima čudovite oči,
moj najljubši nasmeh na svetu.
In vedno...
Nežno sem ga spodbujala,
da bi morda moral poskusiti...
Biti brez dredov.
Bila sem šokirana in zelo vesela zanj,
ker je bil srečen.
Bil je pripravljen na novo obdobje.
Bil je pripravljen postati nova različica samega sebe
in bolj izpostavljena različica samega sebe.
In bila sem navdušena zanj.
Drugi album je album zame.
Spomnim se, da sem slišal Recovering the Satellites
iz bratove sobe. Prvi ga je imel.
CHRIS CARRABBA
Nisem vedel, kaj je to.
Ni zvenelo kot prvi album.
Zvočno ni zvenelo kot prvi album.
Ima drznost, ki mi še vedno govori.
Ob tem se počutim,
tudi v tej fazi, mlad in navdušen nad glasbo.
In to je eden tistih albumov,
ki ga še vedno poslušam, ko moram čutiti to.
Pesmi so neprimerljive
in vse so dosledne od prve naprej
na prvem albumu do tistih...
SEÁN BARNA GLASBENIK
Ki jih je pred kratkim izdal. Zato preprosto nisem mogel verjeti,
da nekdo zna tako dobro ustvariti čustva.
To mi je spremenilo življenje. Zdaj pišem pesmi zaradi tega.
Mislim, da je to dalo
skupini, kot smo mi, veliko vpogleda in poguma...
WESLEY SCHULTZ LUMINEERS
Glede tega, da ti ni treba pisati najhitrejše,
najglasnejše pesmi.
Pisati moraš ločene pesmi.
Lahko so tihe, lahko so počasne,
lahko so iskrene.
Iskrenost ni mrtva.
Iskrenost te ne bo ubila.
Ni nujno, da je ironično, mora pa biti poetično.
Bil je zelo pripravljen, da se popolnoma odpre
in da je ranljiv ter ti pove, kako se ni počutil kul,
kar je bilo, to je bilo najbolj kul.
Ljudje, ki so imeli radi tisti prvi album,
morda niso kupili Recovering the Satellites,
morda so,
a nihče ni nehal imeti rad njegovih pesmi.
Nikoli niso izginile z radia.
Poglejmo.
Posneli bomo A Long December.
-Si sam? -Ja.
Prav.
Si pripravljen? In...
Torej, to je bis.
Adamov talent je veliko pomembnejši
kot pa trend, ki se spreminja iz dneva v dan.
Jebeš trend.
Od veliko ljudi je Adam dobil manj
navdušene ocene v devetdesetih letih,
ki jih zdaj nihče ne posluša,
ki nimajo mesta v srcu generacij.
Glede na moje znanje zdaj,
bi rekel, da dokler poješ
iz svojega srca in tisto, kar resnično želiš peti,
res ni več razloga za skrb.
Vsak bo imel drugačen odziv
in nekateri nekaj danes sovražijo,
jutri pa jim bo všeč.
In najboljša glasba Counting Crowsov
mi zveni, da jih ne skrbi, kaj si drugi mislijo.
Samo povedo njegovo izkušnjo
ali njihove izkušnje.
To je bratstvo in sestrstvo
nenavadnih ljudi, s katerimi imam nekaj skupnega.
Vzamemo stvari, ki se dogajajo v našem življenju
in iz tega naredimo te čudne stvari,
te rime kot način razlage,
kaj doživljamo.
RECOVERING THE SATELLITES JE V ZDA IMEL DVOJNO PLATINASTO NAKLADO.
COUNTING CROWS SO IZDALI OSEM STUDIJSKIH ALBUMOV,
PRODALI SO VEČ KOT 25 MILIJONOV PLOŠČ.
NJIHOV NAJNOVEJŠI ALBUM,
NADALJUJE NJIHOVO PREPOZNAVNO ZAPUŠČINO.
Še vedno sem obseden z glasbo.
To ni več samo kraj za izražanje.
V tem kraju živim in ga obožujem.
Prevod: Jasna Drovenik