Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
STUDIE O CHEMICKÝCH A BIOLOGICKÝCH ZBRANÍCH
Ve Spojených státech je pět hlavních základen,
kde se vyrábějí a zkoumají chemické a biologické zbraně.
Staly se nějaké nehody?
Udál se třeba incident v Dugway.
V jednu neděli si chovatelé všimli, že jim umírají ovce.
Do pondělí jich pošlo 6 000.
TESTOVACÍ CENTRUM DESERET DUGWAY ZKUŠEBNÍ AREÁL
Testy s nervovým plynem provádějí od 60. let.
Něco se pokazilo. Letadlo neslo 150 litrů nervového plynu obarveného na červeno.
VX PLYN
Nesl se směrem k Salt Lake City.
ODTAJNĚNÉ VOJENSKÉ ZÁBĚRY
A co vaše rodina? Měli z toho nějaké zdravotní následky?
Nevím, jestli to bylo z toho nebo ne.
V sobotu jsme měli všichni střední potíže a docela dost jsme celou noc zvraceli.
Ať už to s tím souvisí, nebo ne, vyděsí vás to.
Lékaři, veterináři a další technici ze zkušebního areálu Dugway
jsou v terénu
a vyšetřují příčinu tohoto problému.
V tuto chvíli by bylo čistě spekulativní
pokoušet se určit přesnou příčinu úhynu ovcí.
ZÁKAZ VSTUPU FOTOAPARÁTY BUDOU ZABAVENY
Je mi jedno, co říká armáda. Já to prošetřoval
kvůli článku pro jeden časopis a ty ovce zabil nervový plyn.
A armáda to chce ututlat, ale byl to nervový plyn.
Mimo záznam vám to potvrdí každý, ale nikdo neřekne nahlas, že armáda lže.
Dobře.
REPORTÁŽ SEYMOURA M. HERSHE
Ale no tak.
No tak. Udělej to správně.
SH–BX24–CENA–MOCI SH–BX03–BIN–LÁDIN
SH–BX03–VÁLKA–PROTI–TERORU
Píše se tu: „Hersh očividně ví hodně o tom, co vyšetřují.
Ale v pohodě, šéfe. O utajení neví.“
To je úžasné. Viděl jsem to poprvé asi před rokem.
Dobře, začneme.
- Dobře. - Co mám dělat?
- Natáčeli jste všechno, ne? - Rádi bychom probrali zdroje a...
Tak jinak. Rádi byste probrali zdroje.
- Ne. - A já bych o nich nerad mluvil.
Nemusí to být nutně konkrétní zdroje. Spíš typy lidí.
O pár z nich jsme už dnes mluvili.
A včera večer jsem si prošel zápisníky a jména tam jsou úplně všude.
Nechtěl jsem za... Mělo by se o tom mluvit až po smrti.
Nehodláme zveřejnit žádná z těch jmen.
Někteří možná ještě žijí, chápete to?
A někteří mě nesnášeli, a přesto se mnou mluvili.
Proč myslíte, že se s vámi scházeli?
To nevím. Když pracujete v utajeném světě a zjeví se tam neodbytný chlápek,
proč byste s ním nemluvili? Já nevím. Já ne...
Já ty, co se mnou mluvili, neanalyzoval, jako neanalyzuju sám sebe, díky bohu.
Vím, že byste to po mě chtěli, ale to dělat nehodlám.
Napadá mě třeba člověk, který dělal pro Kissingera a pak tu je...
Tady je žena z CIA.
Je složité vědět, komu věřit.
Sotva věřím vám.
Laura poprvé požádala Sy o natáčení v roce 2005.
Zhruba po dvaceti letech souhlasil.
Mark spolupracoval se Sy na třech investigativních dokumentech.
Naučil jsem se nestarat se o to, co si myslí jiní,
protože jsem pořád psal články, které někoho naštvaly.
Existuje část americké historie, o které se těžko píše.
Vždycky je tu další pohled.
Má práce jako novináře je odhalovat tajemství a fakta, jestli jde o tohle.
A zveřejníme je, ale proč?
Zveřejňujeme je s vědomím, že porušujeme zákon a ohrožujeme bezpečnost.
Jsou to přísně tajné informace. Podle nás je k tomu pádný důvod.
Myslíme si, že jde o případ, kdy úředníci neplní své povinnosti správně.
A o to se snažím. Tisk by neměl být nikterak omezován.
Teoreticky by měl být schopný zveřejnit, co chce,
protože tak je to v Ústavě a Listině práv.
ZAMETENO POD KOBERCEM
V případě jakéhokoli konfliktu Američani rádi takhle stoupají
a chtějí vidět svého protivníka, jak takhle klesá.
PREZIDENT USA
Taková ale naše válka ve Vietnamu není.
Myslím, že se pohybujeme spíš takto.
A oni se spíš pohybují takto, místo aby šli rovnou takto a přímo dolů.
Děláme pokroky.
Těší nás výsledky, kterých dosahujeme.
Způsobujeme větší ztráty, než sami utrpíme.
PŘÍSTUPOVÁ KONZOLE
URGENTNÍ BOMBARDOVÁNÍ HANOJE
REDAKTOR AP 25. LEDNA
Pentagon přiznává, že během náletů
byly zasaženy civilní oblasti v severním Vietnamu.
Armáda nedosahuje bojové připravenosti.
Armáda nemá dost kapitánů.
USA možná zahájí vojenské operace v deltě Mekongu.
Válka ve Vietnamu se blíží k bodu zlomu.
Pentagon je zvláštní místo.
Přijdete tam, dáte si kávu, pokecáte a přečtete si noviny.
V půl jedenácté udělají krátký briefing, něco si zapíšete.
Tihle lidé dostávají hodně peněz za to, že si vyslechnou tiskovku,
pak počkají hodinu na přepis, a pak z toho napíšou článek o 500 slovech.
A tím se živí. To není mnoho.
Myslím, že v Americe nemáte ani tak cenzuru, jako spíš autocenzuru tisku.
Když jsem za AP reportoval z Pentagonu,
nechodil jsem s kolegy na oběd,
ale místo toho si vyhledal mladé důstojníky.
Probrali jsme fotbal, trochu se poznali.
Byl jsem v armádě. Jako záložník.
Nakonec mi vojáci začali říkat: „Víte, je to tu jak Murder, Incorporated.“
Já na to: „Jak to myslíte?“
VÍTEJTE
Dochází tu k vymývání mozků.
Spousta lidí rozhoduje o tom, co by měla veřejnost slyšet.
A ve Vietnamu dochází otevřeně ke vraždění.
PODPOŘTE NAŠE VOJÁKY PŘIVEZTE JE DOMŮ
MARŠÁL USA
VP
Cítil jsem se v jistém smyslu zbytečný.
Cítil jsem obavy z toho, kde jsem byl já a kde byla ta válka.
Byl tu velký příběh, který se zdál nemožný.
Něco, co nazývali pravdou.
Někde tam byla pravda a já nevěděl, jak se k ní dostat.
A to mě trápilo. Přemýšlel jsem nad tím.
Po hádce s šéfredaktorem jsem odešel z AP.
Měli jsme s manželkou Liz dítě a málo peněz.
LISTOPAD 1967
ÚNOR 1968
Začal jsem pracovat na volné noze.
Jednou mi zavolal neznámý člověk.
Já se ho ptám, o co jde? A on, že ve Vietnamu se dějí hrozná zvěrstva,
co se snaží ututlat.
Bylo to nejasné.
STŘELBA
Popsal, jak se jeden voják zbláznil a postřílel spoustu lidí.
Moc o tom nevěděl, ale armáda z toho panikařila.
Neznal jsem jméno. Nevěděl jsem nic.
Párkrát jsem byl v Pentagonu a byl tam jeden plukovník, kterého jsem měl rád.
Potkal jsem ho tam a teď měl na výložce hvězdu.
Zastavil jsem ho a bavili jsme se, že jsme se roky neviděli.
Ptal jsem se ho, co má s kolenem a on odvětil, že schytal kulku.
A já, že se střelil do kolene, aby se stal generálem a dostal metál.
On se smál a poslal mě... však víte kam.
CHODBA EISENHOWERA
Šli jsme dál a já se ho ptal, co teď dělá.
Říkal, že pracuje pro náčelníka štábu.
Pro Westmorelanda? A on řekl, že ano.
A já se zeptal, zda neví něco o chlapovi, co vystřílel vesnici.
A on na to: „Sy, něco ti povím.
Tenhle Calley by měl skončit v pekle.“
Calley? Měl jsem jméno.
Nevěděl jsem, jak se to píše.
Ale nakonec jsem v New York Times našel výstřižek,
kde v rámečku stálo, že poručík William L. Calley mladší
byl zadržen za zabití.
Tak se mi to spojilo, víte?
Zjistil jsem, že ho zastupuje jistý Latimer.
ODVOLACÍ VOJENSKÝ SOUD USA
Zavolal jsem mu, představil se a zeptal se,
jestli bych ho během své cesty do Salt Lake nemohl navštívit v kanceláři.
Nebyl proti a řekl, ať se zastavím.
Nebyla to úplně pravda, ale chtěl jsem znít nenuceně.
Když jsem přišel do jeho kanceláře, vytáhl kus papíru.
SEZNAM OBVINĚNÍ
Je to seznam obvinění.
Poručík Calley byl obžalován ze zabití 109 lidí.
Položil ten papír před sebe vzhůru nohama.
Říkal jsem si,
že musím pokračovat v rozhovoru a dělat, jakože si píšu poznámky,
a přitom si zkusit opsat, co nejvíce bude možné.
OBVINĚNÍ: PORUŠENÍ JEDNOTNÉHO KODEXU VOJENSKÉHO PRÁVA, ČLÁNEK 118
Měl jsem bombu.
VÍTEJTE VE FORT BENNING ARMÁDA USA
Tak jsem se rozhodl, že musím Calleyho najít.
A letěl jsem do Fort Benning.
Mám ten ošuntělý oblek, nejspíš ještě od svatby. Chodil jsem pořád v tom samém.
HLAVNÍ POSÁDKA
Dorazil jsem tam brzy ráno. Našel jsem ho ten den o půlnoci díky štěstí.
Umístili Calleyho do ubikací pro plukovníky a generály.
Tam bych ho nehledal.
Byl úplně jiný, než jsem si představoval. Chtěl jsem vidět zrůdu.
A začal vykládat jednu lež za druhou.
Že došlo k přestřelce, že tam bylo moc nepřátel a nikdo nevěděl, kdo je kdo.
Že dělal jen svou práci a chránil vojsko.
Že ví, že zabil civilisty, ale oni chtěli zabít je.
Pak dodal, že vyšetřují i jeho kapitána Ernesta Medinu a ať se ho zeptám taky.
Zavolal mu a řekl: „Kapitáne, mám tu reportéra z Washingtonu.
Řekněte mu, že jsem jen plnil rozkazy.“
A Medina odvětil,
že neví, o čem to mluví a zavěsil.
A Calley se na mě podíval s výrazem...
„Možná... Možná jsem obětní beránek.“
ARMÁDA TVRDÍ, ŽE ÚMYSLNĚ ZABIL NEJMÉNĚ 109 VIETNAMSKÝCH CIVILISTŮ
BĚHEM MISE V BAŠTĚ VIETKONGU ZNÁMÉ JAKO „PINKVILLE“.
„VYKLIDIT PROSTOR“
CIVILNÍ OBĚTI
Sy se to snažil prodat do několika časopisů.
Nikdo to nechtěl.
Nakonec mi to dal se slovy: „Neposer to.“
A já strávil devět hodin obvoláváním šéfredaktorů
všech novin v Americe a snažil jsem se je přesvědčit.
Sy, minulý týden jste vypustil článek o poručíkovi
obviněném z vraždy 109 civilistů ve Vietnamu.
Kdy se to poprvé objevilo v tisku? Byl...
V Chicago Sun-Times v 17:30, to je 18:30 washingtonského času.
- To jste napsal pro Dispatch. - Přesně.
A pak to vyšlo v asi 30 dalších novinách.
Myslím, že to chtělo nekonvenční přístup.
Nabídl jsem to Life, ale neměli zájem.
Hele, neměli zájem. A tehdy převzal David Obst Dispatch.
A ten mě ujistil, že ten článek dostane na titulku celý.
Nejsem ničí oblíbenec v Pentagonu.
Snažili se to ututlat.
Já to provalil.
Poručíku, máte chvilku?
VOJENSKÁ POLICIE
Pohled Pentagonu je, že Calley je šílenec.
Já si myslím, že šílenec není. A to vyvolává otázku.
Měli rozkaz všechny v té vesnici postřílet?
A pokud ano, děje se to běžně?
Jsme s tebou, Calley!
PORUČÍK CALLEY
Bylo v tom víc.
Muselo v tom být víc. A já netušil, na koho se obrátit.
Armáda by mi nepomohla, to bylo jisté. Já...
Nevypnul jsem si mobil. Omlouvám se.
- Vezměte to. - Ne, dobrý.
Volal jsem ti, protože jsem řekl,
že varování přišlo z Íránu, ale přišlo přes Saúdskou Arábii.
Ale asi to není důležité.
Ne, řekl jsi: „Nejspíš z Íránu.“
Dobře. Bylo to z Íránu, ale přes Saúdy.
- Ale to nevadí. Tak to stačí. - Ne.
- Nemusíme to měnit. - Nechceš toho moc prozrazovat.
Tak ahoj, měj se. Snažím se rozloučit. Nazdar.
Prý toho nechci moc prozradit.
Takže se stalo tohle.
Vracíme se ke mně domů na Macomb Street
a Sy si čte The Washington Post
a najde tam zahrabaný malý článek
o klukovi jménem Ron Ridenhour,
který tvrdí, že o tom masakru pověděl armádě.
Osm měsíců před tím napsal Ridenhour dopis,
který poslal 30 členům Kongresu,
náčelníkovi štábu, všem generálům,
do Bílého domu, prezidentovi, o tom, co věděl. Byl to temný čin.
Tak jsem šel domů, sbalil se, půjčil si peníze a odletěl za ním do Kalifornie.
Konkrétně mi řekli, že viděli...
jednotlivce, jednotlivé vojáky a pár důstojníků procházet vesnicí,
kde podél cesty po celé vesnici stáli lidé
a oni je prostě zastřelili.
Viděli je a bezdůvodně je postříleli.
Měl jsem pocit, že musím něco udělat.
Nemohl jsem si tuhle informaci nechat jen tak pro sebe.
Nemohl bych sám se sebou žít.
Ridenhour mi dal seznam jmen.
A taky mi řekl jména dvou lidí, kteří se mnou budou mluvit.
Jedním z nich byl mladý Mormon žijící v Utahu.
Jmenoval se Michael Terry.
Zajel jsem tam a večer ho našel.
Říkal, že to bylo jako za nácků.
DŮSTOJNÍK NAŘÍDIL VŠECHNY POSTŘÍLET, ALE VOJÁK TO NEDOKÁZAL A ZAHODIL SAMOPAL.
Druhý člověk, o kterém mi Ridenhour řekl, byl Michael Bernhardt.
Potkal jsem ho ve Fort Dix.
Bylo nemožné ten příběh zkazit.
Stačilo jen, abych z toho příběhu vystoupil.
Měl jsem poznámky od Terryho. Měl jsem poznámky od Bernhardta.
Ten příběh museli odvykládat oni.
CELÉ TO BYL ZÁMĚR.
BYLA TO JASNÁ VRAŽDA A JÁ TAM STÁL A SLEDOVAL TO.
VYPOVĚDĚL SERŽANT MICHAEL BERNHARDT, 23.
„ARMÁDA MI O TOM ZAKÁZALA MLUVIT,“ ŘEKL BERNHARDT REPORTÉROVI.
„U NĚKTERÝCH ROZKAZŮ SE MUSÍM SÁM ROZHODNOUT, ZDA JE UPOSLECHNU.“
Jaké jste dostali rozkazy?
Před operací jsme dostali od velitele rozkaz
zničit vesnici a její obyvatele.
Mysleli jste si, že vesničané byli členy Vietkongu?
Někteří lidé ve vesnici... Vesničané, jak říkáte.
Někteří vesničané...
ještě ani neuměli chodit.
Ti těžko mohli patřit k Vietkongu.
REAKCE NA MASAKR VE VIETNAMU SE HRUBĚ ROZCHÁZEJÍ
V lidech to vyvolalo velkou reakci a nechtěli tomu věřit.
A zlobili se na nás jako na oznamovatele.
ZPRÁVÁM O MY LAI LIDÉ NEVĚŘÍ
Nikdo nechtěl slyšet, že Spojené státy jsou ti zlí.
DŮKAZY O MASAKRU JSOU NEJASNÉ
MASAKR VE VIETNAMU JE POCHYBNÝ
PRVNÍ ZPRÁVY O MASAKRU ODMÍTNUTY JAKO PROPAGANDA
Nedávno se v médiích objevilo několik zpráv o osobách
zapletených do závažných incidentů.
NÁČELNÍK GENERÁLNÍHO ŠTÁBU
Někteří by tyto incidenty přenesli na celou armádu.
Jedná se však o činy několika ubožáků.
Ale armáda jako instituce by nikdy neměla být takto souzena.
Snažil jsem se zjistit, co se stalo.
Co se sakra stalo?
To byl můj cíl.
A nacházel jsem hodně lidí.
Našel jsem moc lidí, kteří toho hodně pověděli.
Povězte, jak myslíte to, co se stalo?
Jak se to stalo?
Ten skluz k šílenství.
Nutí mě myslet na věcí, na které myslet nechci.
Hledal jsem kluka, kterému ustřelili nohu, Paula Meadla.
Žil kdesi v Indianě.
Byla to farma. Byla to stará, zchátralá farma.
A vyšla velmi typicky jižanská dáma.
A říkám: „Přijel jsem za Paulem.
Jsem novinář a chtěl bych si s ním promluvit o tom, co se stalo v armádě.“
A pak z ní vyšla tahle věta, která mi zůstane v hlavě po zbytek života:
„Dala jsem jim...“
Velmi hořce řekla: „Dala jsem jim hodného chlapce a oni mi vrátili vraha.“
A když se vrátil,
jen koktal a...
Ptala jsem se ho: „Proč to děláš?“
A z něj vypadlo: „Mami, prošel jsem si peklem.“
Když jsem se setkal s Paulem a ptal se ho, co se stalo, začal prostě...
„Zabíjení, vraždění, zabíjení, pokání.“
A... jasnější to být nemohlo.
Sy mi zavolal a řekl:
„Máme světový článek na titulní stranu.“
„DOSTALI HODNÉHO KLUKA A VRÁTILI VRAHA.“
PROČ TO UDĚLAL? „MĚLI JSME ROZKAZY,“ ŘÍKÁ MEADLO.
Tak jsem zavolal do CBS Evening News.
A pak jsem udělal něco, co se dělat nemá, ale to jsem tehdy nevěděl.
Řekl jsem, že na to potřebujeme peníze.
A on se zeptal, kolik.
A já vůbec netušil, tak jsem vypálil 10 000 dolarů.
Po chvíli ticha se ozvalo: „Platí.“
Rozhovor přidělili Mikeovi Wallasovi.
Ten po dvou minutách rozhovoru řekl, že se to má rovnou celé natáčet.
Kolik lidí jste shromáždili?
Bylo to asi tak 40 nebo 45 lidí, které jsme shromáždili v...
jak říkám, uprostřed vesnice.
- Co to bylo za lidi? Muži, ženy, děti? - Všichni.
- Mimina? - Taky.
Nahnali jsme je všechny k sobě a museli si dřepnout.
A...
A pak přišel poručík Calley a řekl: „Víte, co s nima dělat, že jo?“
A já na to: „Ano.“
Pochopil jsem to tak, že je máme hlídat.
Odešel a vrátil se asi za 10 nebo 15 minut,
a ptal se, jak to, že jsme je ještě nezabili.
A já mu odpověděl, že jsem nevěděl, že je máme zabít.
Myslel jsem, že je máme hlídat.
A on, že mají zemřít.
A...
A pak ustoupil asi o tři až čtyři metry a začal je střílet.
Řekl mi, ať střílím taky, tak jsem začal střílet.
Vystřílel jsem do té skupiny asi čtyři zásobníky.
- Do mužů, žen a dětí? - Přesně tak.
- A novorozenců? - Ano.
Jak se střílí do novorozenců?
Já nevím. Prostě se to stalo.
STŘÍLEL JSEM NA DĚTI... PROSTĚ SE TO STALO.
Ne, nikam nepůjdeme!
VAŠE DANĚ V AKCI
I DĚTI? I DĚTI.
Zúčastněný armádní fotograf Ron Haeberle měl dva fotoaparáty.
Pro armádu nakonec použil černobílý film.
NEIDENTIFIKOVANÍ VOJÁCI USA V OKOLÍ MY LAI
Ale nikomu nikdy neřekl, že má i barevný film.
Když vyšel můj první článek, prodal je.
EXKLUZIVNÍ FOTKY OČITÝ SVĚDEK MASAKRU V MY LAI
ROZKAZ ZNĚL ZNIČIT MY LAI A VŠECHNO V NĚM
NEŘÍKEJTE JIM CIVILISTÉ, PRO NÁS BYLI VIETKONG
MASAKR, KTERÝ OTŘÁSL SVĚTEM
Po zveřejnění obletěly celý svět.
DEN, KDY VE VIETNAMSKÉ VESNICI ZEMŘELA LIDSKOST
Kolik lidí z tvé rodiny zemřelo?
Čtyři.
Když ses vrátil z trhu, co jsi viděl?
Jsem moc malý. Bál jsem se podívat.
Jsi jediný, kdo z tvé rodiny přežil?
Ano.
Přišli a všechno vypálili.
Některé zmlátili, některé zajali. Všechny zabili.
Znáte důvod, proč to udělali?
Nevím. Nevím, proč to udělali.
Všechny sebrali. Dokonce i mnicha odvedli a zabili je.
Dokážete odhadnout, kolik lidí zemřelo?
Kolik lidí zabili?
Ano.
Nevím, ale všude byli mrtví. Viděla jsem spoustu mrtvých.
Můj synovec, který se zrovna naučil chodit,
přitiskl se k mé hlavě a křičel: „Mami, mami.“
Pak ho střelili a zemřel. Jen jsem tam ležela.
PŘÍBĚH MY LAI ZŮSTAL MÁLEM NEPOVŠIMNUT
PRVNÍ HO ZVEŘEJNIL NEZÁVISLÝ NOVINÁŘ HERSH, KDYŽ DOSTAL TELEFONEM TIP
Byli jsme jakoby vtaženi do programu náhodných vražd a znásilnění.
Myslím, že se všichni dívali jinam, i novináři, kteří o tom museli slyšet.
DŮVĚRNÉ
Je to hrůza. Jak to, že se to nedostalo ven? To mě zajímá.
Jde o zabití 400 nebo 500 lidí,
kterému bylo svědkem snad tucet vrtulníků,
které byly ten den součástí bojové podpory.
Ve vzduchu byl i velící generál 23. pěší divize.
Byl tam i velící plukovník brigády.
Byl tam velitel jednotky.
Za pár dní o tom vědělo 300 nebo 400 vojáků.
A nikdo nic neřekl. Nikdo nic nenahlásil.
Z toho lze vyvodit jen dvě věci.
Za prvé, že to byla natolik šokující a nepříjemná událost,
že o tom ani nikdo nedokázal mluvit.
A za druhé, a to je myslím logičtější,
že se tam takové věci děly běžně.
NALEZENÁ TĚLA V PŘÍKOPU ZASTÁVKA NA JÍDLO
OBĚD NALEZENÍ ZHRUBA 50 TĚL
Armáda funguje na počtech těl.
Úspěch se měří podle počtu zabitých.
Westmoreland potřeboval čísla.
A jak tedy dosáhnete požadovaný počet zabitých?
Musíte do míst jako je My Lai
a říct, že tam jsou všichni Vietkong a zabít je do jednoho.
Ten den zabíjeli třemi způsoby. Neříkám, že se toho účastnili všichni, ale většina.
- Vy jste mě nepochopil. - Chci jen říct, co udělali.
Soustřeďme se na to, co se stalo.
Shromáždili je do skupin po asi sto lidech,
a pak je nějací muži postříleli samopaly.
Z vlastní zkušenosti to ale nevíte.
- Jako novinář ano. - Máte tu zkušenost?
Kdyby měli novináři vycházet jen z vlastní zkušenosti,
moc by si toho neodnesli.
ZPRÁVA MINISTERSTVA OBRANY O PŘEDBĚŽNÉM VYŠETŘOVÁNÍ
Když vyšel můj článek, armáda provedla vyšetřování.
INCIDENT MY LAI
Četl jsem výpověď o tom, jak se to stalo.
A armáda samozřejmě úplně šílela a zjišťovala, jak jsem k ní přišel.
Mělo to zůstat v tajnosti.
Mohl byste znovu na leteckých snímcích
označit, kde jste, podle svého nejlepšího vědomí,
viděl ten příkop
s těly?
Ano, pane.
5. PŘÍKOP S PŘIBLIŽNĚ 30–40 TĚLY
DŮKAZ P-152 – KOPIE P-1 S POZNÁMKAMI PANA LACROSSE
DŮKAZ P-189 – KOPIE P-1 S POZNÁMKAMI PANA PENDLETONA
DŮKAZ P-122 – KOPIE P-1 S POZNÁMKAMI SERŽANTA OLSONA
SESTAVENO DLE VZPOMÍNEK THOMASE J. KINCHE 21.1.1970
SESTAVENO DLE VZPOMÍNEK CALVINA L. HAWKINSE 6.2.1970
SESTAVENO DLE VZPOMÍNEK DENNISE M. BUNNINGA 16.1.1970
CHLAPEC, DÍVKA A MUŽ PROSÍCÍ O ŽIVOT
Nevím, jestli to chcete slyšet, pane.
Rádi si vyslechneme všechno.
Tak dobře.
První výstřel zasáhl to dítě do hlavy
a já se otočil a pozvracel,
protože to bylo poprvé, co jsem...
Už jsem člověka zabil,
ale nikdy jsem neviděl, jaké poškození to způsobí.
ROZPTÝLENÁ TĚLA
Řekl byste nám, co se stalo když jste tu skupinu postříleli?
No...
Zhruba ve stejné době
znásilnilo několik mužů v této oblasti několik žen.
Na jednu dívku se vrhli najednou tři muži.
Chytili si ty dívky a...
Jednou nebo dvakrát je zastřelili, když s nimi skončili.
VIDĚL MRTVOU ŽENU V POSTELI
Každý den jako bych zestárl o 30 let.
Tak jsem to cítil.
Bylo to stále horší a horší.
Strávil jsem dva nebo tři měsíce hledáním těch kluků,
a pak jsem se dozvěděl... Bylo to tak hrozné. Zjistil jsem víc.
Občas jsem to už nedokázal snést.
NEOZNAČENÝ HROB NA JIŽNÍM OKRAJI MY LAI
Měli výpovědi, podle kterých My Lai nebylo jediné.
Stejný den došlo k druhému masakru.
Armáda se vynasnažila popsat My Lai jako ojedinělý případ.
Nejenže nebyl ojedinělý z hlediska války, ale ani z hlediska toho dne a té oblasti.
O tři kilometry dál se událo to samé.
Na zametení té události pod koberec se podílelo čtrnáct důstojníků.
A obvinění, které proti nim armáda nakonec vznesla,
bylo zanedbání povinností,
nedodržování zákonných předpisů a neposkytnutí řádného hlášení.
Všichni se buď zapojili do vraždy nebo jejího plánování, nebo utajování
a byli obviněni z neposkytnutí hlášení.
Pak Westmorelandovi skončilo čtyřleté funkční období a byl povýšen,
i když všichni v armádě a náčelníci štábu věděli,
že zabíjel civilisty.
Zdravím.
Samozřejmě, že vás budu chránit.
Ani nevím, jak vás popsat. To mi řekněte vy.
Můžete říct výzkumnice, která se nedávno vrátila z Gazy.
Když popisujete cílení na ženy a děti,
kdo má statistiky?
Pokud jde o systematické cílení na děti s kvadrokoptérami,
mám sama desítky rentgenových snímků dětí s kulkami z kvadrokoptér
v krku a hlavě, které mi poskytli lékaři.
Jsou to děti.
Zasraná noční můra a jsme teprve v její první fázi.
Já osobně nemám to privilegium
přestat věřit, že se dá něco dělat,
protože jsem v denním kontaktu s přáteli a blízkými.
Přestat věřit znamená opustit je.
Vracíte se tam?
Mám to v plánu.
Lidé nechápou, že se tím vytváří precedens.
Gaza se zhroutila. Minulost a budoucnost.
Je to minulost a budoucnost dohromady.
Zhroutila se.
Můj otec s námi nikdy moc nemluvil.
Komunikace byla buď nulová nebo vztek, ale to je pro Východoevropana typické.
Dozvěděl jsem se o tom až později.
Můj táta byl židovský uprchlík, který přišel do Ameriky a neuměl anglicky.
Ve staré zemi byl houslista. Hrál moc krásně.
Pocházel z malé vesnice jménem Šeduva.
Být v tehdejší době židem v Litvě, bylo stigma.
SEZNAM ZAHRANIČNÍCH CESTUJÍCÍCH DO USA
Když mu bylo asi 16 nebo 17, v roce 1920, 1922,
podařilo se mu dostat ze středu Litvy do Hamburku
a našetřit 12 dolarů, aby se dostal na loď plující do Ameriky.
Neuměl anglicky, vlastně neuměl nic.
ZMĚNA JMÉNA Z NAŘÍZENÍ SOUDU 10.7.1930
Z ISADORA HERSHOWITZE NA ISADORE HERSH
Pár let na to, když přišli Němci,
nahnali všechny Židy do lesa a tam je popravili.
Všechny je vyhladili.
A já o tom s nimi nikdy nemluvil, protože jsem o tom nevěděl.
Ani slovem se nikdy o holokaustu nezmínil.
A přitom by mě to dost zajímalo.
Ani matka vám nic neřekla?
Máma nikdy nemluvila o ničem. A pokud ano, neříkala pravdu.
Hned jsem to na ní poznal. Tak to bylo.
Máma ráda pekla. A když někdy nestíhala napéct,
koupila sušenky a tvrdila, že je upekla, jako bychom to nepoznali, chápete?
Bylo to v pořádku. Byla to máma.
DUBEN 1944
Mám bratra dvojče, který je fyzik a zabývá se teorií vln.
Matka nás oblékala stejně až asi do 13 let, kdy nám došlo,
že je to šílený.
Neměl jsem žádné vzdělání z rodiny.
Tak jsem se přidal do klubu Knihy měsíce.
ZAHAJTE SVÉ ČLENSTVÍ JAKOUKOLI Z TĚCHTO KNIH:
Knihami jsem žil.
NEJDŘÍVE MI PROSÍM POŠLETE:
Knihy mě naučily myslet.
Otec měl čistírnu s prádelnou
na rohu 45. a Indiana, na Southside.
A líbilo se mi to. Rád jsem tam pracoval.
Žila tam černošská dělnická komunita.
Byl tam nějaký Sterling, kterému bylo něco přes dvacet.
Žehlil kalhoty za 12 centů.
A brával mě na zápasy.
Jako dítě jsem viděl nejlepší hráče černošské ligy, Satchela Paige a další.
A taky mi dal najevo, že budu v pohodě, protože mám správnou barvu.
A že on ji nemá a bude do smrti žehlit kalhoty. Pochopil jsem to.
Pochopil. Nebylo to tak explicitní, ale došlo mi to.
Měl jsem dvě starší sestry.
Taky byly dvojčata.
Nemohly se dočkat až vypadnou z domu.
Vždycky jsem si žil tak trochu po svém,
protože jsem se od 15 let staral o rodinu.
Pamatuju si, jak v noci kašlal.
Tři krabičky. Pamatuju si, jak kašlal.
Z rakoviny plic se stala rakovina mozku.
Zhoršovalo se to, nosil jsem ho, koupal, dělal všechno.
Ze samých jedniček nebylo nic. Nechodil jsem do školy.
PYTHAGOREJCI, EUKLEIDEJCI, ŠKOLNÍ GOLF A BASKETBAL, SIGMA EPSILON.
Nechtěl, abych šel na vysokou.
Potřeboval mě, abych vedl obchod, protože jsem to uměl.
A Alan, můj bratr, by to prostě nedal. Musel na vysokou.
Otec říkal: „Seymour vysokou nepotřebuje. Bude dobrej.“
Takhle to vymyslel, protože jsem uměl vést obchod, víte?
Čím to bylo, že vám to šlo?
Uměl jsem mluvit, měl rád lidi.
Jednou večer jsem se vracel autem z obchodu.
Poznal jsem, že zemřel, protože bylo zhasnuto.
Ani jsem nevěděl, že umírá.
Bylo strašně bezohledné, že jsem se nemohl ani rozloučit.
Existovala přípravka.
Univerzita v Illinois měla přípravné ročníky,
které byly velmi levné. To bylo hlavní.
Vždycky jsem věděl, že umím dobře psát, ale nepřišlo mi to cenné.
Nevěděl jsem, jak bych to při obsluhování pokladny a vydávání oblečení využil.
KANCELÁŘE GED
Jedním z prvních úkolů
bylo porovnat libovolný britský román s americkým, a tak jsem o tom napsal esej.
Jednou ke konci školy jsme seděli ve třídě a těšili se ven,
se ptal: „Je tu Seymour Hersh?“
„A sakra,“ pomyslel jsem si. „Co jsem provedl?“
Tak jdu dopředu se svěšenou hlavou
a on: „Vy jste Hersh?“ Já: „Jo.“ A on: „Co tady děláte?“
A já věděl, co tím myslí.
„Zemřel mi otec.“
A on se mě zeptal, kde máme obchod.
A já: „Na rohu 47. a Indiany, na Southside."
A on se zeptal, jestli mám vlastní rozvrh
a abych se s ním potkal zítra v přijímací kanceláři.
Jen ta vzpomínka mi vhání slzy do očí. Univerzita v Chicagu.
Přišel jsem tam a dali mi test.
Pak říkali, že ten z angličtiny nepotřebuju
a já na to, že ano. Tak jsem je dělal všechny.
A tak se to stalo. Změnilo mi to život.
Musíte chápat, že Chicago bylo
jako jiný svět.
Měl jsem holku z Washingtonu.
Její otec byl ve vládě. Šokovala mě, když řekla...
Muselo mi být 19, 20.
„Panebože, můj otec si myslí, že Eisenhower je strašný debil.“
Takhle někdo mluví o prezidentovi? To ti řekl otec? A to pracuje ve...
A ona: „Jo, je to fakt debil.“
A já na to: „Prezident přece nemůže být debil.“ Bylo mi 19 nebo 20.
Takže jsem nerozuměl světu.
A nevěřil jsem, že ho můžu vylepšit.
Nedělal jsem si iluze.
Ale měl jsem takový nejasný pocit, že mám pro strach uděláno.
Jednou večer v baru se se mnou začal bavit jeden muž.
Ptám se ho: „Čím se živíte?“ A on, že je reportér pro City News.
Ptám se, co je City News. A on: „Ty je neznáš?“ Říkám: „Ne.“
Bylo to jako zázrak.
Chápete? Byl to zázrak, že jsem se dostal k novinařině.
Když napsali článek,
vyrobil jsem 12 kopií a poslal je potrubní poštou do všech novin.
To byla moje práce.
Během měsíce mě povýšili na policejního reportéra.
A já si práci reportéra zamiloval. Líbilo se mi to.
Chicago bylo mafiánské město.
A mafii a policii něco spojovalo, dobře?
To jsem pochopil.
První, co se naučíte,
je nezahrávat si s policajtama.
Jestli přepadají a kradou, nic nám do toho není.
Viděl jsem tyranii zblízka.
Chápal jsem, že jde o tyranii, ale byla to nejvíc vzrušující věc, co jsem kdy zažil.
Píšu něco, co bude poněkud infantilní
ve světle skutečného příběhu, ale bude to dost blízko.
Ale je to důležité, protože varování o Dimoně je důležité.
Víš, Dimona nebyla cílem, mýlila ses.
Říkalas, že mezi letištěm a Dimonou je 48 kiláků. Je to 45. Jsi mimo.
Měj se, zlato. Zavoláme si.
To byla známá z Izraele, co mi pomohla před 30 lety s bombou.
Viděli jste to? Poslal jsem vám to.
Buď jsem to poslal vám nebo své mrtvé matce.
Možná si to přečte.
Jednou jsem se vrátil z Hanoje, kam jsem jel za války.
Řekla mi: „Jezdíš tam, kde tě nikdo nechce.
Jezdíš pořád tam, kde tě nikdo nechce.“
Podíváme se, co jsem s tím udělal.
ŠÉFREDAKTOR
VÁŽENÝ PANE ROSENTHALE, CO TAKHLE PRÁCI?
TĚŠÍM SE NA PSANÍ O DALŠÍCH ASPEKTECH AMERICKÉHO ŽIVOTA.
TÍM MYSLÍM, ŽE MASOVÝCH VRAŽD UŽ MÁM DOST.
OZVĚTE SE, SY HERSH
Měl jsem vízum do Hanoje.
Zavolali mi z Timesů,
že by rádi vydali cokoli mám o Vietnamu.
SOBOTA, 1. DUBNA 1972
Tak mě Abe Rosenthal najal.
Když jsem přišel do Timesů, hned mě chtěl vidět Henry Kissinger.
Měl obavy z toho, že člověk, co odhalil My Lai bude v New York Times.
Nebylo mu to příjemné,
protože vždycky bylo po jeho.
Byl Nixonovým poradcem pro bezpečnost a trávil hodně času s novináři.
Hodně pracoval s tiskem a médii.
ZÁZNAM PROGRAMU PANA KISSINGERA 3.4.1972
Jel jsem za ním do Bílého domu.
A řekl mi, že ho zajímá, jaký dojem na mě udělalo těch několik týdnů v Hanoji.
A já: „No, nevšiml jsem si žádného poklesu morálky.“
A tak jsem pokračoval dalších 10, 15 minut a ne o politice.
Zastavil mě a zavolal poradci, co má na Vietnam a řekl mu:
„Tenhle muž toho ví víc o tom, co se děje ve Vietnamu než CIA.“
A já si říkal, že se mi to snad zdá.
Měly mi ty kecy lichotit?
Byl jsem v šoku.
OBĚD S MAXEM FRANKELEM
Ale tak to fungovalo.
Kissinger zavolal šéfredaktorovi New York Times Maxi Frankelovi.
A Bernie Gwertzman, který psal o zahraniční politice, napsal článek.
Který odrážel to, co řekl Kissinger.
„Rozhovory se dle amerických úředníků dostaly do slepé uličky.“
„Vysocí úředníci tvrdí...“ A byl to jen Kissinger.
Úplně mě to odrovnalo.
Ta moc, kterou měl nad tiskem.
A rozhodně se mu nelíbilo, co jsem dělal.
- Nixon: Ten Hersh je ale hajzl. - Kissinger: No...
- Nixon: Nejspíš je komunistický agent. - Kissinger: Přesně.
Nixon: Překvapilo mě, že to New York Times otiskli.
- Kissinger: Ostuda. - Nixon: Co myslíš ty?
Nixon: Úplně si to vycucal z prstu, Henry.
Byl jsem v Timesech teprve krátce,
když mi někdo z CIA
vyprávěl úžasný příběh o přísně tajné operaci.
Rusové přišli o ponorku, ve které mohla být šifrovací kniha.
CIA si vymyslela krycí příběh, aby mohla tu ruskou ponorku vyzvednout
pomocí lodi Howarda Hughese
zvané Glomar Explorer.
Byla to ta nejšílenější operace na světě.
HUGHESŮV GLOMAR EXPLORER ZAHÁJIL ZKOUŠKY TĚŽEBNÍCH SYSTÉMŮ
Já ten příběh měl,
ale vláda přesvědčila tisk, aby ho nezveřejňoval
v zájmu národní bezpečnosti.
Nevydali ho dva roky.
Neodešel jsem, ale zvažoval jsem to.
Mým největším problémem bylo šéfovat Sy
v novinách, které nesnášely porážky,
ale ani nechtěly být první.
HOVOŘÍ BILL KOVACH REDAKTOR
V Timesech měli strach,
že jako první přinesou kontroverzní příběh,
který by zpochybnil důvěryhodnost vlády.
Vyhodili vás?
O víkendu bylo v sídle Demokratické strany ve Washingtonu zadrženo pět mužů,
kteří se zřejmě chystali toto místo odposlouchávat.
KANCELÁŘSKÁ BUDOVA WATERGATE 2600
Stalo se to o víkendu a Timesům ta zpráva unikla,
protože všichni byli o víkendu někde na pláži nebo v klubu.
Mezitím Washington Post získal policejní zprávu
a vyslal tam Woodwarda a Bernsteina.
MARŠÁL USA
Jel jsem k soudu, kde probíhalo předběžné slyšení.
Soudce se ptá hlavního podezřelého, James McCorda, kde pracuje.
A McCord říká: „V CIA.“
A soudce ho vyzval: „Mluvte nahlas.“
A on nakonec řekl: „V CIA.“
Sleduju to z první řady,
a jen ze mě vyletělo:
„A sakra.“
V médiích se o tom psalo jako o bizarní, nevysvětlitelné události,
ale my s Carlem jsme to tak neviděli.
Stále nevíme téměř nic o tom, co se stalo během kampaně
z hlediska politické špionáže a sabotáže.
Nejen odposlechy, ale i další činy.
Byl to příběh, na který jsme byli sami sedm měsíců.
Woodwardovi a Bernsteinovi ten příběh patřil.
Na konci roku 1972 Rosenthal konečně řekl,
že se nemůžeme nechat od Washington Post takhle šikanovat.
Nechtěl jsem dělat Watergate.
V Bílém domě jsem nikoho neznal.
Ale byl jsem tak trochu namyšlený.
Tak jsem se tak motal kolem, vyzobával informace z výboru
a nakonec jsem našel jednoho z těch pěti lidí, kteří se tam vloupali
a ten mi celý ten příběh o tom zametení pod koberec odvykládal.
ČTYŘI OBŽALOVANÍ V AFÉŘE WATERGATE JSOU STÁLE PLACENÍ
Čtrnáctého ledna Sy Hersh napsal,
že zloději byli za své mlčení placeni.
Byl to velmi důležitý článek,
protože to byl další důkaz o snahách to zamést pod koberec.
Bylo to klíčové nejen proto, že s tím přišel Sy Hersh, co odkryl My Lai,
ale taky protože to vyšlo v New York Times.
Proto jsem mu zavolal a poděkoval, že nás v tom nenechal.
Řekl, že do toho museli zapojit Timesy.
Prý nemohli uvěřit, že jsme se nezapojili,
že bychom byli tak hloupí.
A pak mi několikrát poděkoval. A myslel to vážně.
Takže jsem v tom mohl pokračovat pro Timesy.
MITCHELL SVĚDČIL TŘI HODINY
Navzájem jsme s Carlem a Bobem soutěžili. Byla to zábava.
New York Times dnes citují vládní vyšetřovatele,
kteří tvrdí, že jste pomáhal koordinovat plán na utajení Watergate.
Toho článku jsem si ráno všiml
a je to stejné jako se vším ostatním, co v New York Times otisknou.
Nevěřím jim.
OČEKÁVÁ SE VZNESENÍ OBŽALOBY V KAUZE POLITICKÝCH DARŮ
VYŠETŘOVATELÉ NEVIDÍ VE WATERGATE DEANOVSKÉ DŮKAZY PROTI NIXONOVI
Nixon: Sakra, ten článek v Timesech a ten od Hershe...
On obvykle nepíše o věcech, co nejsou pravda.
Chci říct, ten hajzl má zpravidla pravdu, ne?
V tu chvíli jsem se dostal k něčemu, co nikdo jiný neměl.
Mluvili se mnou zaměstnanci z Bílého domu.
A mluvilo se mnou i pár úžasných lidí ze Spravedlnosti.
TAJNÁ AKCE
Začínal jsem chápat, jak moc velká špína to je.
Kissinger tajně podnikal různé věci po celém světě.
Měl do značné míry kontrolu nad tajnými operacemi.
Jmenovalo se to Výbor 40 a Kissinger ho vedl.
Udělali by cokoli, aby zůstali u moci.
Lhali, vymýšleli si, odstraňovali lidi.
Allende! Allende! Allende!
Nixon nenáviděl Allendeho vládu.
Byli to levičáci, komunisté.
PREZIDENT CHILE
Znárodnili měděné doly,
které vlastnili lidé, co Nixona finančně podporovali.
Takže na Kissingera a CIA byl vyvíjen tlak,
abych zařídili, že Allende nezůstane v úřadu.
V roce 1973 byl Allende zavražděn a došlo k převratu.
Nastoupil fašista jménem Pinochet.
Zatkli tisíce lidí a mnoho z nich bylo zabito.
HOVOR Z 16.9.73 KISSINGER / PREZIDENT
K: ZDRAVÍM. P: AHOJ, HENRY.
K: PANE PREZIDENTE.
K: SITUACE V CHILE SE STABILIZUJE, STEJNĚ JAKO TISK, KTERÝ TĚŽCE NESE,
ŽE BYLA SVRŽENA PROKOMUNISTICKÁ VLÁDA.
P: TO JE NĚCO!
K: ZA EISENHOWERA BYCHOM BYLI HRDINOVÉ.
P: JAK VÍTE, TAK MY S TÍM NEMÁME VŮBEC NIC SPOLEČNÉHO.
P: NEMÁME, ALE POMOHLI JSME JIM.
KISSINGER NAZVÁN CHILSKÝM STRATÉGEM
ÚDAJNĚ OSOBNĚ ŘÍDIL EKONOMICKÝ BOJ PROTI ALLENDE
NAPSAL SEYMOUR M. HERSH
Všechno spolu souviselo.
Výbor pro znovuzvolení Nixona,
Nixonův Bílý dům, Nixonova CIA,
všechno to bylo propojené.
Zítra v poledne rezignuji na funkci prezidenta.
V tutéž dobu viceprezident Ford složí slib a bude uveden do úřadu prezidenta.
MEMORANDUM PRO: PROVOZNÍ NÁMĚSTEK ŘEDITELE PŘEDMĚT: SEYMOUR HERSH
HERSH SE SETKAL S ŘADOU NAŠICH BÝVALÝCH ZAMĚSTNANCŮ
A PRONIKL DO CITLIVÝCH OBLASTÍ AGENTURNÍ ČINNOSTI.
ŠÉF KONTRAROZVĚDKY
Lidi uvnitř CIA mi začali říkat víc.
Sy, jste novinář, který přišel s několika odhaleními
a jste známý jako velký kritik, a přesto se vám daří získávat informace.
Takže systém není tak uzavřený, jak jste myslel?
Samozřejmě, že není. Ne, není. Jistě.
Já jen pomáhám informacím najít cestu.
Když je nějaká dobrá, všeho nechám a jdu po ní.
ČERNÁ KNIHA ODESLÁNA
Lidé z mnoha důvodů mluví.
Mluví se mnou.
ANGELTONOVY PŘÍBĚHY
CIA INFILTRÁTOR
Chtějí mluvit o tom, co provedli špatného nebo hloupého. Tak mi to vždy přišlo.
A já musel být ke zdroji přátelský.
BOB KILEY – ROZHOVOR Z 12-10-73
Jmenoval se Bob Kiley.
Už zemřel, takže o něm můžu mluvit.
Kileyho najala CIA, aby špehoval studentské aktivisty.
Byl čím dál víc zklamaný.
Odešel ze CIA.
Zavolal jsem mu.
ŠPIONÁŽ CIA
Řekl mi o Chaosu.
PŘEDMET: PROGRAM [MH] CHAOS
„Co je sakra operace Chaos?“
DNES MASIVNÍ ODEVZDÁVÁNÍ POVOLÁVACÍCH ROZKAZŮ
Řekl mi, že koncem 60. let
tlačil Bílý dům na vládu, aby zjistila, jestli studentské hnutí řídí komunisté.
A tak CIA začala navazovat kontakty se studentskými skupinami
a provádět v nich nábor.
UŽ ŽÁDNÁ VÁLKA
Špehovali americké děti.
AMERIKA JE ZLOČINEC
ODVOLAT NIXONA
Kontrarozvědku vedl James Angleton.
Byl mytickou postavou CIA.
Zavolal jsem mu
a řekl mu, že vím o Chaosu.
Nejenže vše popřel, ale ještě mi nabídl dva náměty na článek, když o tom nenapíšu.
Věděl jsem, že je to tak.
VELKÁ OPERACE CIA
PROTI PROTIVÁLEČNÝM SILÁM A DISIDENTŮM ZA NIXONA
VYSOCE KOORDINOVANÁ
PRAPODIVNÉ METODY
V New York Times dnes vyšlo, že CIA
soustavně porušovala podmínky své charty
v období od 50. let až do konce Nixonovy vlády.
Což zahrnovalo sledování nejméně 10 000 Američanů.
Ze zákona má CIA shromažďovat jen informace o zahraničí.
Angleton na mě byl strašně rozzlobený, mírně řečeno.
Po několika dnech tlaku oznámil James Angleton novinářům,
že odstupuje z funkce šéfa kontrarozvědky CIA.
Jim Angleton.
Proč odstupujete?
Myslím, že pro každého přijde chvíle,
kdy už své zemi neslouží.
Skočil jste nebo vás strčili?
Nestrčili mě z okna.
Když jsem ten článek psal,
sledovali mě lidi z CIA.
Sledovali mě dlouho.
TAJNÉ JEN PRO OČI ADRESÁTA
PŘEDMĚT: RODINNÉ KLENOTY
Nastala panika, protože jsem věděl o tajném dokumentu nazvaném „Klenoty“.
MEMORANDUM PRO: TAJEMNÍK, ŘÍDÍCÍ VÝBOR CIA
Pak jsem slyšel „rodinné“, ale říkali tomu „Klenoty“.
Bývalý ředitel CIA přikázal sesbírat všechny případy protiprávního jednání.
Chtěl, aby všichni v Agentuře, kteří věděli o protiústavním jednání,
dali dohromady obrovskou kompilaci.
Všechny trestné činy, které porušily americké zákony,
zahraniční atentáty, domácí špionáž, ovládání mysli.
Byla to bichle o 600 až 700 stranách a já o ní věděl.
VÁLKA SEYMOURA HERSHE PROTI CIA
CIA operovala v utajení po celou dobu své existence.
Články Sy byly spouštěčem založení Rockefellerovy komise,
a to zase k vytvoření Churchovy komise.
Prosím o zahájení jednání.
A výsledkem toho bylo, že veřejnost dostala nejúplnější a nejodpornější obraz
o vládní agentuře, která fungovala v utajení.
Celou pravdu, nic než pravdu, k tomu vám dopomáhej Bůh.
Přísahám.
Právě jste řekl, že jste v roce 1970 věděl,
a to již po dlouhou dobu, že CIA v New Yorku otevírá poštovní zásilky.
To je pravda.
Určitá práva jedince musí být obětována ve prospěch národní bezpečnosti.
Operace Chaos byla špičkou ledovce.
Senát se dnes sejde na utajeném jednání,
aby projednal zprávu výboru o zapojení CIA do spiknutí o zabití zahraničních vůdců.
Desetiletí spiknutí se táhlo přes čtyři vlády,
od prvního pokusu o atentát na Castra v roce 1960 za prezidenta Eisenhowera
až po smrt chilského generála v roce 1970 za prezidenta Nixona
a některá i za Kennedyho a Johnsona.
Neexistovala žádná taktika
týkající se atentátů na představitele jiných států či jejich vůdce.
Neexistovalo žádné spiknutí.
Pokud vím,
nebyla CIA nikdy zodpovědná za atentát na žádného cizího vůdce.
Probíhaly diskuze o možných atentátech?
Nevím, jestli jsem přestal bít svou ženu, nebo jestli jste vy přestal bít tu svou.
Takové věci... Ve vládě probíhají diskuze o čemkoli pod sluncem.
- I o atentátech? - O všem pod sluncem.
- Neodpovídáte mi na otázku. - Já se nesnažím na ni odpovědět.
Když Helms odešel, spálil dost dokumentů.
Doslova je spálil ve své kanceláři.
To jsem se dozvěděl od Kileyho.
Dělal Helmsovi asistenta.
Lidé tajných operací a špinavých triků
mají svou minulost, se kterou se nechlubí.
Klenoty, které nakonec odtajnili, byly zredigovány.
Samozřejmě tam toho bylo víc.
PROJEKT MKULTRA
Víme, že se v CIA koncem padesátých let
pokusili vytvořit mandžuského kandidáta pomocí LSD.
NEVĚDOMÉ POŽITÍ LSD
Chtěli někoho přeprogramovat na atentátníka.
TESTOVÁNÍ NA JEDNOTLIVCÍCH
To byla vážně šílenost.
OVLÁDNUTÍ LIDSKÉHO CHOVÁNÍ
A některým uvnitř to vadilo.
Frank Olson chtěl odejít a byl označen za zrádce.
Frank Olson se vrhl do náruči smrti z 10. patra hotelu Statler v New Yorku.
Rodině oznámili, že spáchal sebevraždu.
RODINA PLÁNUJE ŽALOVAT CIA ZA SEBEVRAŽDU
Mám všechny důvody věřit, že to byl útok organizovaný CIA.
ŘEDITEL CIA
Tato část programu nese název „Příběh CIA“.
ŠÉFREDAKTOŘI ASSOCIATED PRESS
PŘÍBĚH CIA
AP pořádala každoroční konferenci.
Byli tam šéfredaktoři všech novin.
Moc vám děkuji.
I já jsem svým způsobem šéfredaktor.
Kolem šesté hodiny ranní mívám dole redakční poradu
s různými lidmi, kteří vydávají naše publikace.
Prezidentskou zprávu, publikaci, kterou vydáváme pro obyvatele Washingtonu.
Vzhledem k nedůvěře, kterou naši lidé vůči vládě cítí,
je přirozené, že očekávají, že se odhalí protiprávní jednání, utajování
a další věci v sektoru zpravodajských služeb.
A proto vzbudí velkou pozornost a vzrušení,
když se závoj tajemství alespoň trochu nadzvedne.
Myslím, že je to pochopitelné.
Ale žádám o jistou dávku přiměřenosti,
zejména v tom, jak se k tomu při práci stavíte vy, dámy a pánové.
Myslím, že pan Colby tu naráží
na články o domácí špionáži.
No uvažte sami.
Mají asi 650 stran důkazů o protiprávním jednání na národní úrovni,
nebo obvinění o takovém jednání,
na kterých seděli, dokud o tom nevyšel článek v novinách.
A jako americký občan si myslím, že je třeba vyčistit nejvyšší místa.
Je třeba přivést nové lidi.
A tak to je. Tak to vidím. Sbohem.
Náhlé odvolání ministra obrany Schlesingera a ředitele CIA Colbyho
vyvolalo v amerických zpravodajských službách šok.
Prezident Ford jmenoval George Bushe nástupcem Colbyho ve funkci ředitele CIA.
Sy je velmi komplikovaný a nepředvídatelný.
A tak v závislosti na situaci
může být tichý a klidný nebo skákat jako čertík z krabičky.
Sy Hersh není v ničem až tak specifický,
kromě toho, že si píše naprosto nesrozumitelné poznámky.
Byl jsem v New Yorku a chtěl jsem dělat něco jiného.
Začal jsem psát o společnostech.
Byl to úplně jiný svět a já o něm nic nevěděl.
Doslechl jsem se o Jeffovi Gerthovi.
Byl to nezávislý novinář, který psal pro undergroundové noviny.
Věděl toho hodně, tak jsme se dali dohromady.
Bylo fajn s někým spolupracovat. Dlouho jsem na to byl sám.
Co nedělají je důležitější...
Sy lidi přitahoval. Nevím, jestli to dokážu vysvětlit,
ale spousta lidí věděla, kdo je
a díky tomu je to lákalo si s ním promluvit.
„Věnuje se tomu Sy Hersh. Chci s ním mluvit.“
I když věděli, že se bude ptát na těžké otázky
a že možná z toho nevyjdou dobře.
V New York Times se předtím nikdy hlouběji nevěnovali investigativě korporací.
Redaktoři byli nervózní.
Když jsem začal v Timesech psát o korporacích, byl to začátek mého konce.
Bezpochyby. Byla to hrůza.
Předtím jsem mohl říct: „Jdu do toho.“ A oni mi to hned posvětili.
Ale když šlo o korporace, ptali se proč.
Tak jsem musel sepsat šéfredaktorovi takovou blbost, proč na tom chci dělat.
Tohle jsem napsal:
„Pokračování ságy Sy Hershe o tom, jak svět skutečně funguje
aneb víc, než byste kdy chtěli vědět o Gulf and Western.“
Gulf and Western byl úspěšný konglomerát,
který začínal jako průmyslový podnik,
který postupně skupoval neznámé průmyslové společnosti
a pak se přesunul do filmového průmyslu a Simon & Schuster,
a vypracovali se až na úroveň hvězdné hollywoodské celebrity.
Byl to nový typ společnosti, jejíž části neměly
nic společného s její hlavní činností.
A měli obrovský prostor pro manévrování.
Mohli tajit peníze a taky zisky.
ZÁPISKY JEFFA GERTHA
Chodil jsem na ekonomku,
a tak jsem četl prohlášení o zastoupení, procházel výroční zprávy
a spoustu soudních sporů.
Objevili jsme podvody, korupci. Nebyl to příjemný příběh.
A noviny to nechtěly otisknout.
Říkaly se tam o korporátní Americe věci,
které se New York Times, jako součásti korporátní Ameriky, nelíbily.
A pak se Gerth, z důvodů, které zná jen Gerth,
rozhodl, že si přečte všechny finanční výkazy New York Times.
A utrousil: „Proboha.
Abe, tvůj kámoš Abe, si koupil nový penthouse
a představenstvo mu poskytlo
půjčku za asi poloviční úrok,“ nebo něco takového.
A já řekl: „Máme tu problém.
Píšeme o výhodných půjčkách pro vrcholové manažery,
a přitom v New York Times se děje to samé.“
A mně ujely nervy, strašně jsem se naštval
a začal na Abea řvát:
„Zbláznil ses? Vzal sis peníze od představenstva?
Ty na nich máš být nezávislý.“
A z něj pak vypadlo, že mu právník říkal, že to je v pořádku.
A já na to, že mi tohle tvrdil každý podvodník, se kterým jsem kdy mluvil.
Sy našel způsob, jak zaujmout lidi a získat jejich pozornost.
A křik mezi ně rozhodně patřil.
Není to jeho jediný nástroj,
ale rozhodně mu někdy bouchnou saze.
Neřekl bych, že lidem vyhrožuje, ale rozhodně umí udělat dusno.
Gulf and Western by to asi nazvala vyhrožováním.
Při rozhovorech s jedním z vrcholových manažerů
ho Sy tak naštval,
že napsal do novin velmi výhružný dopis.
NEZODPOVĚDNÉ ŠÍŘENÍ NEPRAVD
POŠKOZENÍ AKCIONÁŘŮ G&W
ZÁVAZKY
Editoři nám dali pěkně zabrat, než to povolili zveřejnit.
Zkusili, co se dalo.
PRVNÍ ZE TŘÍ ČLÁNKŮ NAPSANÝCH SEYMOUREM M. HERSHEM A JEFFEM GERTHEM.
Říkali, že potřebují všechno ozdrojovat.
Ale i po četných úpravách to pořád nechtěli otisknout.
Chcete vědět, proč jsem skončil, proč jsem odešel? To byl hlavní důvod.
Řeknu to takhle,
když jsem odcházel z novin, žádná rozlučková párty se nekonala.
Vadí vám, když vás někdo opravdu... A lidi nám volají,
že vás nemají rádi?
Vadí vám to, nebo to k tomu patří?
Nelíbí se mi to. Nelíbí se mi ten...
Oplakávám všechny ty...
Dostávám ošklivé recenze. Některé jsou velmi vtipné.
První hovor je z Boise v Idahu. Dobré ráno.
- Mluvte. - Dobré ráno, tady Bill.
- Prosím, Bille. - Jen jsem chtěl něco říct.
Slyšel jsem prohlášení pana Hershe.
A jen bych rád, aby věděli, že podle mě by měli lidi, jako je on,
měli by je vyeexpedovat.
Když říkáte vyeexpedovat, co tím myslíte?
Myslím, že Havana by mohla být skvělou první zastávkou.
Co vám z toho nejvíce vadí?
- Cože? - Co vám na panu Hershovi nejvíce vadí?
Vypadlo to, ale řekl to jasně.
- Havana. - Havana.
Co říkáte takovým lidem?
Řeknu vám, jak to mám.
A při vší úctě mám stejné právo tu být jako vy.
Pochopil jsem limity práce v deníku. Má své limity.
Nemůžete udělat tolik,
když se to má otisknout hned další den.
Na knihách je zajímavé to, že v nich neříkáte věci hned,
ale můžete o nich déle a hlouběji přemýšlet.
Každá má kniha lidi naštvala.
CHEMICKÁ A BIOLOGICKÁ VÁLKA SKRYTÝ ARZENÁL AMERIKY
ZAMETENO POD KOBERCEM
CENA ZA MOC KISSINGER V NIXONOVĚ BÍLÉM DOMĚ
SAMSONOVA MOŽNOST
Zvlášť ta o Johnu F. Kennedym.
TEMNÁ STRANA KAMELOTA
Tuhle vaši knihu popisovali jako všechno od zlého po smyšlenou.
Proč nesou historici a novináři vaši práci tak nelibě?
A nejde jen o to, že byste odevzdal nekvalitní dílo,
ale i že vám jde o peníze.
Víte, můžu jen hádat.
Pokud jste byli v tiskovém odboru Bílého domu v letech 60 až 63,
co říkám o tom, jak jste dělali svou práci? Neříkám nic dobrého.
ODHALENÍ JFK
Tahle kniha, kdybych ji udělal dobře, mohla být hit.
- Natáčíme, Marku? - Jo.
Pracoval jste v domě Lawfordových.
- Viděl jste tam Marilyn Monroe? - Ano.
A věděl jste, že jsou s prezidentem spolu?
Neměli jsme přístup do domu,
takže jsme neviděli, co se dělo uvnitř,
ale předpoklad byl,
že měl poměr s Marilyn Monroe.
- Můžete... - Můžeme mimo záznam?
Jasně, jak chcete. Vždycky můžeme zastavit...
Když jsem pomáhal Sy s knihou o Kennedym, přišel za mnou se slovy, že tomu neuvěřím,
ale že se dostal k dlouho ztraceným dopisům
JFK a Marilyn Monroe.
To byl poklad.
Měl je ve sbírce jistý Lex Cusack.
Ale ukázalo se, že to bylo kočičí zlato,
protože Cusack byl padělatel a sám ty dopisy vyrobil.
Sy byl podveden.
Možná o těch dopisech mluvil s příliš mnoha lidmi,
ale nevydal je.
Málem mu to zničilo kariéru.
Jak jste se cítil?
Jako blbec a idiot, ale taky se mi strašně ulevilo,
protože to znamenalo, že se tím vyřešila celá řada pro nás neslučitelných problémů.
Samozřejmě, že musely být ověřeny
a to, že nebyly pravé, je prostě součástí procesu.
Lex Cusack šel na devět let do vězení.
MUŽ SHLEDÁN VINNÝM Z FALŠOVÁNÍ KENNEDYHO DOPISŮ
Ve své pozici bych to rád minimalizoval, ale přišlo mi,
že až se přestanu honit za takovými příběhy, je po mně.
Když jsem poznala Sy, ověřovala jsem fakta v New Yorkeru.
Poznala jsem ho v době, kdy byl trochu zranitelný
a hodně mluvil o svých metodách.
Sy byl hlavním tématem své knihy o JFK.
Bylo to dílo, které nebylo nekritické.
Mnozí naznačují, že jste se nedržel faktů,
že jste se je snažil napasovat na svůj příběh.
Měl jste příběh, než jste začal psát?
Měl, úplně jiný.
Sy, na té knize jste dost vydělal. Je slavná.
ABC plánuje natočit speciál.
Tlačila vás nějak vidina velkého výdělku k tomu,
abyste některé důkazy posunul dále, než jste měl?
- Vy byste to udělal? - No...
Tak udělal?
- No... - Udělal byste to jako profi novinář?
- Jen mě zajímalo, jestli je to lákavé. - A vás by to lákalo?
Proč by to mělo lákat mě, když vás ne.
Je to rozhodně varovný příklad pro žurnalistiku,
ale i pro Sy a jeho silné stránky,
které možná nejsou nutně silnými stránkami.
Kdyby to někoho zajímalo, přestává to být zábava.
Začal jsem psát na Substack.
Možná vyvstanou otázky, co že Hersh dělá v takové žumpě.
Ale náramně tam zapadám, jsem outsider.
JAK AMERIKA ZNIČILA NORD STREAM
USA PROVEDLY DOSUD UTAJOVANOU NÁMOŘNÍ OPERACI.
Kdo stál za bombovým útokem na ropovod Nord Stream,
jednou z největších záhad uplynulého roku?
Sy Hersh se odvolává na nejmenovaný zdroj,
který tvrdí, že za sabotáží stojí americké námořnictvo.
Hersh hlásí, že sabotáž začala plánovat Bidenova administrativa v prosinci 2021,
dva měsíce před ruskou invazí Ukrajiny.
Určitě víte o novém článku Seymoura Hershe
„Jak Amerika zničila Nord Stream“.
Četl jste ho?
Znám ho.
Kromě toho, že se mýlí ve faktech, jak už se mu to stalo nesčetněkrát,
je zásadním nedorozuměním, že naše zpravodajské služby
nepodléhají dohledu.
Ten útok je z jediného zdroje.
To právě kritizovali.
No a co?
No a co? Je to oprávněná kritika. Rozhodně. Víte, proč?
- Povídejte. - Jo. Co na to mám... Chci říct, je to...
Je to legitimní...
Jediné, co říkám, je, že tam bylo...
Co mi zbývá?
Nemůžu psát o tom, koho tam vzali z armády nebo letectva,
protože bych je tím odhalil.
I když mám někdy i devět zdrojů, je lepší použít jeden.
- Nerad vám to říkám. - No...
Protože nechcete napsat:
„Zdroje z ministerstva zahraničí a CIA se shodly.“
Co když se ten zdroj spletl a vy žádný jiný nemáte? Co děláte pak?
Pak jsem dvacet let dělal s člověkem, ve kterém jsem se mýlil.
Čas od času zaslechnu věci, které jsou nakonec pravda.
SH-BX33–LIBANON SH-BX07–CIA–RODINNÉ–KLENOTY
SH-BX08–MY–LAI–MASAKR SH-BX11–SAMSONOVA–VOLBA
- Ano. Ne. - Ano. To je ono, ne? Nebo jedno z toho.
- Jsou dva nebo tři. - Podíváme se na časový kód?
Tohle je problém. Tady to.
Na jedné stránce máte tři lidi,
kteří jsou naprosto důvěrnými zdroji.
Jsou to všechno lidé, jejichž jména bych nikdy neuvedl.
To nemůžu.
Takže nevím, co vám mám na to říct.
Zveřejnění jejich jmen by bylo likvidační.
Podívejte se na tohle. Nevím, jak se vám to tam dostalo, ale máte je tam.
Zašlo to mnohem dál, než bych kdy čekal.
A to pro mě není dobré. Není to dobré pro mé zdroje.
Jak se vám tohle, sakra, dostalo do rukou?
Koukám na to a říkám si, co to je?
Víte, půjdu domů, podívám se na to a...
Tenhle je z FBI, ale většina z nich jsou ze CIA.
Mám určitou představu o některých z těch lidí.
A rozhodně nemáme v plánu nebo zamýšlíme...
- Rád bych skončil. - ...kohokoli z nich ohrozit.
A víte, že jsem...
Uzavřel jsem s vámi smlouvu. Plním ji.
- Byl jsem velmi loajální. Jsem v pohodě. - Počkejte.
Asi jsem neměl do toho jít.
Před 20 lety jsem řekl, že natočíme, až se na to budu cítit.
Ozvali jste se zase a já si řekl proč ne.
- Sy... - Mám smíšené pocity.
Víte toho moc o tom, co dělám.
Znáte až moc jmen.
Jsou tam lidé, u kterých vám nedochází, kdo někteří z nich jsou.
A já jsem v pozici, kdy vám nemůžu říct vše, takže bych chtěl skončit.
A co si dát pauzu?
Ne, prostě toho nechme.
- Vypněte kamery. - Mluvte dál, jen vypneme kamery.
Není to pro vás snadné.
Byl jsem rád, že nemusím mluvit o sobě.
Moc rád.
A dělám to.
A tak
jsou dny, kdy jsem na sebe hrozně naštvaný, ale...
Když něco děláte, musíte to dělat pořádně.
O tom není pochyb.
Vždycky se dá pochybovat, ale zapomeňme na pochyby.
Víte... Dal jsem vám své zápisky.
A tak to teď je.
Uveďme věci na pravou míru.
Neodcházím od všeho. Jsem ženatý 60 let, aby bylo jasno.
Nevzdávám se snadno.
Některých věcí se držím.
O Elizabeth jste nám toho moc neřekl.
Je to složité, protože je to psychoanalytička.
A ve své praxi musí dbát na zachování důvěrných informací.
Co tedy můžeme říct?
Dalo by se říct, že je to velmi výjimečný člověk.
A čekala, až dospěju. To je myslím fér.
Vždycky jsem byl tak trochu mimo.
Nejsem blázen. Mám rodinu a děti.
Nemohl jsem se oženit líp, protože mi vždycky pomáhala
soustředit se na to podstatné.
Jsem zjevně velmi energický člověk.
A tak...
Vzal jsem si tu pravou, která mě dokáže zklidnit
a nenechá mě upadnout do naprosté beznaděje.
Protože to bývalo smutné, psal jsem o hrozných věcech.
Například v době, kdy jsem dělal na reportáži o My Lai.
Slyšel jsem o vyhazování dvouletých dětí a chytání na bajonety.
A sám jsem měl dvouleté dítě.
To bylo poprvé, kdy jsem to nedával.
A tak jsem zavolal Liz.
A řekl jsem jí, že nevím, jestli to zvládnu.
A ona mi řekla: „Nemá to nic společného s tvým synem, se mnou nebo naší rodinou.
Nemá to s tím nic společného.
Není to o tvých dětech. Nikdo...“ Takže to mi pomohlo.
Pomohla mi to překonat, když jsem stál v telefonní budce a plakal.
Někdy jsem hodně zoufalý. A tak...
Bylo štěstí si ji vzít.
Vezmu si Timesy.
Post tu nechám pro ni.
Psal jsem o Sýrii, protože mě samozřejmě
dost šokovalo, jak rychle padla.
NOVÁ ÉRA SÝRIE PO PÁDU ASSADA
Teď to čtu a říkám si, že jsem je opravdu špatně odhadl.
SYŘANÉ ČELÍ HRŮZÁM A MUČENÍ VE VĚZENÍ
Už je to tak dávno... Tenhle článek jsem neviděl už roky.
Psal jsem tehdy pro London Review.
Objevily se zprávy, že Asad použil nervový plyn proti vlastním lidem.
SEYMOUR M. HERSH: ČÍ SARIN?
Viděl jsem ho třikrát nebo čtyřikrát a neřekl bych, že toho byl schopen.
Tečka.
A je to špatně.
Je to velmi špatně.
Je příklad přiblížení k moci?
Samozřejmě.
Co jiného?
Lidskoprávní aktivisté se na něj vrhli.
Nemyslel jsem, že je jako Matka Tereza, ale přišel mi fajn.
TISÍCE SE BOJÍ, ŽE NENAJDOU PŘÍBUZNÉ
Ale jestli jsem někdy v rozhovorech řekl, že jsem dokonalý, beru to teď zpět.
To je vše. Nebyl jsem dokonalý.
Lauro, chceš sledovat perimetr i celé Zelené zóny, že?
Jo, to by bylo skvělé.
Dobře.
Už je to asi pět dní od vstupu hlavních pozemních sil do Iráku.
Jsou to skoro čtyři dny a 30 minut, co začala vzdušná válka.
Stále jsme, nutno říci, mnohem blíže začátku než konci.
ANÁLY NÁRODNÍ BEZPEČNOSTI ÍRÁCKÉ JESTŘÁBY
Byl jsem proti té válce, protože nedávala smysl.
MŮŽE JEJICH VÁLEČNÝ PLÁN FUNGOVAT?
Ale New Yorker byl ochotný publikovat pochvalné články a také ty moje kritické.
POHYBLIVÉ CÍLE
Když Sy psal pro New Yorker, byla jsem jednu dobu jeho hlavní editorkou.
Těsně před invazí do Iráku
mi volal a byl vzteky bez sebe, jak to dokáže jen on.
Myslím, že někde uvnitř sebe nechápal, proč jsme se všichni kolektivně nesebrali
a nevrhli se pod kola té mašinérie a nezastavili to.
Křičel, že to je morální problém naší doby
a považoval to za velkou chybu.
Myslel si, že to byla velká chyba.
To je ten muž. Sadiq je ten, co mi o tom řekl.
Sadiq byl dvou nebo tříhvězdičkový generál iráckého letectva.
ŘÍZENO USA
Zeptal se, jestli vím o vězení v Abú Ghrajb?
ABÚ GHRAJB SMRT MUČENÍM
Říkal, že všechny zatýkají a posílají je do Abú Ghrajb.
Lidi, kteří s tím nemají nic společného.
Docházelo k sexuálním útokům, děti byly napadány.
Hrůzné zneužívání.
Měsíce na to mi zavolal bývalý námořní zpravodajský důstojník
Roger Charles.
Šel do výslužby a nastoupil do 60 Minutes.
Oslovil mě, že máme problém.
Řekl mi o Abú Ghrajb a já jen zaskřípal.
CBS měla fotografie.
Odněkud získali fotografie ukazující mučení.
Ale nemohli je odvysílat.
Co dělala vláda?
Snažila se zuby nehty zabránit zveřejnění.
Šli za vedením CBS, že to nesmí odvysílat, protože to poškodí americkou válku.
Zavolal jsem pár lidem.
Zjistil jsem, že jeden z obviněných vojáků
zastupuje právník, který zastupoval toho kluka z My Lai.
Odjel jsem za ním do New Hampshire.
A zeptal se mě, jestli vím o té vypracované zprávě.
A já se ho začal vyptávat, co v ní je a on mi dal tohle.
Tady vidíte, že když mi to dal, rozhovor skončil.
Vzal jsem si ji, začetl se a řekl, že odcházím.
ČÁSTI TOHOTO VYŠETŘOVÁNÍ JSOU KLASIFIKOVÁNY JAKO TAJNÉ.
K NAHLÉDNUTÍ PŘES VOJENSKÉHO PROKURÁTORA
Autorem zprávy byl dvouhvězdičkový generál Tony Taguba.
Měl neuvěřitelnou odvahu.
Obviňoval vyšší generály z hrubých pochybení.
ZAMETENO POD KOBERCEM
Všechno to začal kluk z té jednotky jménem Darby.
Šel za vyšetřovateli vojenské policie a dal jim ty fotky.
Byly jich tisíce.
ZKOPÁN A ZBIT
VRÁCEN DO CELY NAHÝ
Pracovala jsem do noci, když mi zavolal Sy a řekl něco ve stylu,
že právě dočetl tu nejděsivější armádní zprávu.
FOTOGRAFICKÉ DŮKAZY
Už ta zpráva byla strašná.
Ale pak jsem viděl ty fotky.
Byly děsivé.
CIA ubila jednoho vězně až k smrti.
Museli jsme to říct 60 Minutes.
VYSÍLACÍ CENTRUM CBS
Zavolal jsem produkci a řekl jim, že když to nepůjde ve čtvrtek,
tak v neděli vydáme reportáž i s fotkami
a řekneme, že o tom píšeme, protože CBS nesplnila své závazky.
Bude to v druhém odstavci.
Před dvěma týdny jsme obdrželi žádost od ministerstva obrany
a také od předsedy Sboru náčelníků štábu generála Richarda Myerse,
abychom toto vysílání odložili vzhledem k nebezpečí a napětí v Iráku.
Rozhodli jsme se této žádosti vyhovět a tlačili na ministerstvo obrany,
aby se k incidentům ve věznici Abú Ghrajb vyjádřilo.
Tento týden, kdy se fotografie začaly šířit i jinde
a další novináři se chystají zveřejnit své verze příběhu,
ministerstvo obrany souhlasilo, že bude spolupracovat.
Takže to udělali.
A v pátek vyšel můj článek.
MUČENÍ V ABÚ GHRAJB AMERIČTÍ VOJÁCI TÝRALI IRÁČANY
JAK DALEKO SAHÁ ZODPOVĚDNOST?
NEODPUSTITELNÉ
JE NÁM Z TOHO ZLE
OD OBRAZU HRDINY K SYMBOLU TÝRÁNÍ
- Mučení trvalo 18 dní. - Bylo to každý den stejné?
Každý den jsem měl 23 hodin mučení a hodinu odpočinku.
Docházelo k mnoha druhům mučení.
Jako na těchto fotkách...
Pamatuju si, že mě nutili takhle stát.
S dalšími lidmi.
Nutili nás takhle stát.
Snažili se mě vyslechnout.
Jeden z nich řekl: „Pohrozte mu,
že když nepromluví, když se nepřizná, tak necháme vojáky, aby...
ho znásilnili.“
MINISTR OBRANY RUMSFELD A GEN. PETER PACE TISKOVÁ KONFERENCE V PENTAGONU
Mohl bych navázat, pane ministře?
Pane ministře, vzhledem k dopadům nejen toho, co je v této zprávě,
jejích konkrétních závěrů, ale také fotografií,
o který jste již před pár týdny věděl, že budou odvysílány,
proč jste v té době necítil povinnost,
nebo se předem nepodíval na fotky, abyste byl připravený?
Myslím, že jsem se na ty fotky ptal a bylo nám řečeno, že nemáme kopie.
Je to tak?
Tady jsme je určitě neměli.
- Jo, neměl jsem je. - Ptal se na ně.
Několikrát jste na veřejnosti řekl, že americké jednotky osoby nemučí.
Podkopala tato zpráva vaše přesvědčení, že Američané nemučí?
- Nejsem právník. - Ne, ale jste...
Mám dojem, že zatím padla obvinění ze zneužívání,
což se podle mého názoru technicky liší od mučení. Moment.
Netuším,
jestli je správné to, co jste právě řekl,
že došlo k mučení,
a proto se nebudu vyjadřovat ke slovu mučení.
Posloucháte Pořad Diane Rehmové.
Zdravím, M, jste ve vysílání.
Jo, nejdřív bych chtěl hlavně panu Hershovi říct,
že tou svou pokryteckou sebestředností
spíše podporuje povstalecká hnutí
a teroristické útoky na Američany.
Pan Hersh je zjevně zaujatý, přiznejme si to.
Tohle je propaganda, ať už se ukáže jako pravdivá nebo přehnaná.
A bude to vaše vina a přímá zodpovědnost za všechny negativní odezvy,
které tento článek rozdmýchá.
Pane Hershi?
Posla nikdo nemá rád.
Mně se prostě jen nelíbí, když američtí vojáci mučí lidi.
LÁMÁNÍ CHEMICKÝCH SVĚTEL A POLÉVÁNÍ FOSFOREM
VYHROŽOVÁNÍ VĚZŇŮM NABITOU PISTOLÍ
POLÉVÁNÍ NAHÝCH VĚZŇŮ STUDENOU VODOU
BITÍ VĚZŇŮ NÁSADAMI KOŠTĚTE A ŽIDLÍ
VYHROŽOVÁNÍ MUŽSKÝM VĚZŇŮM ZNÁSILNĚNÍM
Viděli jsme, co jsme viděli. Napsali jsme, co jsme slyšeli.
ARANŽOVÁNÍ ZADRŽENÝCH DO SEXUÁLNÍCH POZIC
NUCENÍ VĚZŇŮ SE SVLÉCT A...
Nevěděl jsem, jak reagovat jinak než...
vztekem.
A Rumsfeld mě obvinil, že jsem to vynesl.
Byl jsem rozhořčený. Podval jsem se mu do očí.
Pak jsme začali mluvit o té zprávě.
Proč se to stalo? Co kdo dělal?
Bla, bla, bla. A tak dále. Pořád jsem se opakoval.
A pak se někdo zeptal, jestli šlo o mučení
nebo to bylo zneužívání?
A já vysvětloval,
že výslech jako takový může mít dvě různé roviny.
Zneužití je v podstatě facka nebo odpírání jídla a tak podobně.
Mučení je, když někomu těžce ublížíte na zdraví.
Dal jsem jim příklad. Když je zadržený vyslýchán nahý,
bylo mu odebráno oblečení, leží na podlaze
a do konečníku má zastrčenou násadu od koštěte
a dva vyšetřovatelé v civilu ho kopou,
pak je to mučení.
Jasně, že můžou... To samozřejmě víme.
Je jedno, čemu věřím. Důležité je, co zjistíme.
V jednu chvíli během rozhovoru pro rozhlas...
Vážně musím běžet.
...jsem řekl: „Tady máte moje číslo, zavolejte mi.“
Zavolejte mi, 202-872-0703.
Zavolejte, nechte mi číslo a já se ozvu.
A samozřejmě mi po pár hodinách volala žena, která se mnou chtěla mluvit.
Sešli jsme se ve Friday's.
Chvíli jsme si povídali a...
Pak jsem řekla, že mám s sebou notebook
a můžu mu ukázat
ty obrázky.
Seděli jsme v boxu, tak jsme měli relativně soukromí.
Otevřela jsem notebook a ukázala mu pár fotek.
Půjčila jsem své bývalé snaše notebook, když ji vyslali do Iráku.
Když se vrátila,
přinesla mi ten notebook zpět
a já si všimla, že je něm nahraných spousta fotografií.
Nebyla do toho zapletená,
ale patřila mezi mnoha lidí, se kterými se ty fotky sdílely.
Nejvíce si pamatuju fotky
muže, kterého ohrožuje pes.
Ten strach byl očividný.
Vzpomínám si, jak mi Sy řekl,
že je to velmi důležité.
A jestli bych byla ochotná mu dát kopie.
A já jsem váhala, protože...
jsem se bála.
ŘETĚZEC VELENÍ
Ale chtěla jsem, aby byla odhalena fakta. Chtěla jsem, aby pravda vyšla najevo.
JAK MINISTERSTVO OBRANY NEZVLÁDLO KATASTROFU V ABÚ GHRAJBU
Co by se stalo, kdyby neexistovaly fotografie?
Kdyby neexistovaly ty fotky?
Nebyl by článek.
Poslala jsem vám přes 30 obrázků.
Mám 10 000 fotografií.
Od severu po jih Gazy.
ANONYMNÍ ZDROJ
Rád bych se zeptal, jak jste k nim přišla, ale neudělám to.
Povězte mi, na co se dívám?
Jsou to izraelští vojáci, okupační vojáci v domovech lidí,
kteří v podstatě dávají pokyny jednotce.
Před bombardování moc dobře vědí, kde jsou civilisté.
Ale na těch fotografiích jsou doslova jejich jména po zdech.
Dá se podle nich sestavit, kdo kde přesně byl.
Třeba fotka 3A.
3A. Pohledám ji.
Označili tam celou Gazu.
Které oddíly vstupují z těchto oblastí a z tamtěch oblastí.
To spolu se záznamy o masakrech
nám umožňuje vysledovat jednotku, která spáchala válečný zločin.
Lidi už je začínají stíhat,
a proto armáda vyšiluje.
Dobře, tohle je všechno na pozadí.
Nic z toho nesmím napsat.
Zatím ne, ale ozvu se, až budeme připraveni.
OSVOBOĎTE CALLEYHO
William Calley dnes stál v pozoru, když plukovník Ford četl rozsudek.
Porota ho shledala vinným ze tří případů úkladné vraždy
a jednoho útoku s úmyslem zabít.
CALLEY DOSTAL DOŽIVOTÍ
VĚZNICE PĚCHOTY ARMÁDY SPOJENÝCH STÁTŮ
Osvoboďte Calleyho!
A zatímco se demonstrovalo na jeho podporu,
do kanceláře Western Union přicházely stovky telegramů,
většina protestovala proti Calleyho odsouzení a slibovala mu podporu.
Jmenuje se „Bojová hymna poručíka Calleyho.“
Jmenuju se William Calley a jsem voják této země.
OSVOBOĎTE CALLEYHO
Snažil jsem se plnit svou povinnost a získat převahu.
Ale udělali ze mě zloducha a ocejchovali mě.
POCHOD ZA CALLEYHO DNES
A my kráčeli dál.
V den, kdy byl vynesen rozsudek nad Calleym,
nám začala volat rádia a žádat o další kopie.
Včera jste poslali 16 a půl. Kolik mi můžete dát dnes?
Jsem jen další voják z břehů USA.
Zapomenutý na bojišti deset tisíc mil daleko.
A život pokračuje jako obvykle od New Yorku po Santa Fe.
A my kráčíme dál.
Pozdě odpoledne prezident nařídil propuštění Calleyho z vězení.
Nakonec si odseděl ve vězení jen tři nebo čtyři měsíce.
To bylo vše.
Jsme kulturou enormního násilí.
Je to tak brutální.
A jsou úrovně, kam se nedostanete.
Tak proč v té práci pokračujete?
Nemůžete mít zemi, která tohle dělá.
Proto jsem od té doby na válečné stezce.
Nemůžete mít zemi, která tohle dělá a dívá se jinam.
Jestli dokáže něco popsat mou práci, tak je to tohle.
Věnováno všem zabitým a přehlíženým
a těm, kteří se vzepřou, v minulosti i budoucnosti.
Překlad titulků: Kateřina Richard
ZAMETENO POD KOBERCEM