Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
STUDIE I KEMISK OG BIOLOGISK KRIGSFØRELSE
Der er fem store baser i USA
til produktion og research af kemiske og biologiske våben.
Har der været nogen ulykker?
Der var hændelsen i Dugway.
En søndag så nogle fåreavlere, at deres får var ved at dø.
Om mandagen var 6.000 døde.
DESERET TESTCENTER
De har testet nervegas der siden 60'erne.
Noget gik galt.
Et fly fra luftvåbnet havde 150 liter rød nervegas.
Det blæste mod Salt Lake City.
AFKLASSIFICEREDE MILITÆRE OPTAGELSER
Hvad med din familie? Har de fået skader af det?
Jeg ved ikke, om det er fra det.
Vi fik alle maveinfluenza lørdag og kastede op hele natten.
Det er skræmmende, hvis det er relateret.
Læger, dyrlæger og andet teknisk personale fra Dugway Proving Ground
er i marken
for at undersøge årsagen til problemet.
På dette tidspunkt ville det være rent spekulativt
at forsøge at fastslå en specifik dødsårsag for fårene.
ADGANG FORBUDT
Jeg er ligeglad med, hvad hæren siger. Jeg undersøgte det til en artikel,
og det var nervegas, der dræbte fårene.
Hæren lukker varm luft ud, men det var nervegas.
Alle siger det uofficielt.
Ingen vil sige, at hæren lyver uden skam.
Okay.
RAPPORT AF SEYMOUR M. HERSH
Kom nu.
Kom nu. Gør det ordenligt.
MAGTENS PRIS
BIN LADEN
KAMPEN MOD TERROR
NEW YORK TIMES
KORSHAK GULF WESTERN
Der står: "Hersh lader til at vide meget om det, de efterforsker.
Men han kender ikke til cover-uppet."
Ret vildt. Jeg så det ikke indtil for et år siden.
Okay. Showtime.
- Okay. - Hvad vil du?
- I har filmet alt det her, ikke? - Vi vil tale om kilder og...
Hør her. Du vil gerne tale om kilder.
- Nej... - Jeg vil ikke tale om kilder.
Det er ikke nødvendigvis specifikke kilder eller typer mennesker.
Vi har allerede været igennem nogle af dem.
Jeg så på mapperne i går aftes, og navnene er overalt.
Jeg har aldrig... Det hele skulle være efter døden.
Sy, vi udstiller ikke nogen af disse mennesker.
Nogle af dem er måske i live. Forstår du?
Mange af dem hadede mig og talte stadig med mig.
Hvorfor tror du, at de ville møde dig?
Hvis man arbejder i en hemmelig verden,
og der er en derude, som er ihærdig og kommer ind,
hvorfor så ikke tale med mig? Jeg ved ikke...
Jeg psykoanalyserer dem ikke, ligesom jeg ikke psykoanalyserer mig selv.
Det vil I have, jeg skal, men det vil jeg ikke.
Jeg tænker på nogle mennesker...
Her er en, der arbejdede for Kissinger, og her er...
Her er CIA-kvinden.
Hvem skal man stole på?
Jeg stoler knap nok på jer.
LAURA BAD SY OM LOV TIL AT LAVE EN FILM MED HAM I 2005.
NÆSTEN 20 ÅR SENERE GIK HAN MED TIL DET.
MARK HAR SAMARBEJDET MED SY I TRE UNDERSØGENDE DOKUMENTARER.
Jeg har lært ikke at bekymre mig om, hvad andre tænker,
for jeg skrev altid historier, der gjorde folk vrede.
Der er en historie om USA, der er svær at skrive.
Der er altid et andet niveau.
Mit job som journalist er at finde ud af hemmeligheder og fakta,
hvis problemet ligger der.
Vi offentliggør dem,
selvom vi bryder lovene og den nationale sikkerhed.
Det er over tophemmeligt.
Vi mener, der er en grund, en historie
om embedsmænd med ansvar, der ikke udfører deres job korrekt.
Der burde ikke være begrænsninger på pressen,
teoretisk set, for at udgive noget som helst,
for det er sådan, forfatningen blev sat op.
Når vi deltager i en kamp, vil amerikanerne gerne op sådan her,
og de vil have, at modstanderne skal ned sådan her.
Det er ikke den slags krig, vi udkæmper i Vietnam.
Jeg tror, vi bevæger os sådan her.
Og jeg tror, de bevæger sig sådan her, i stedet for lige op og ned.
Vi gør fremskridt.
Vi er tilfredse med de resultater, vi får.
Vi påfører større tab, end vi påføres.
HASTER BOMBARDEMENT AF HANOI
PENTAGON ERKENDER, AT CIVILE OMRÅDER I NORDVIETNAM ER BLEVET RAMT
HÆREN ER IKKE FULDT KAMPKLAR
HÆREN HAR MANGEL PÅ KAPTAJNER
USA KAN OPERERE I MEKONG-DELTAET TIL FORÅRET
VIETNAM-KRIGEN ER MÅSKE NÅET ET VENDEPUNKT
Pentagon er et mærkeligt sted.
Man kommer ind, får en kop kaffe, sludrer lidt og læser avis.
Omkring 10:30 får man en briefing. Man skriver lidt af det ned.
De får mange penge i løn for at lytte til pressemødet,
vente en time, til der kommer et udskrift, og så skrive en artikel på 500 ord.
Det er det, de lever af. Det er ikke meget.
I USA er der ikke så meget censur,
men selvcensur af pressen.
Da jeg var i Pentagon for AP,
i stedet for at spise frokost med mine kolleger,
fandt jeg unge officerer.
Jeg snakkede om fodbold og lærte dem at kende.
Jeg havde været i hæren. Jeg var i reserven.
Til sidst begyndte hærens fyre at sige:
"Du ved, det er Murder, Inc. der."
Jeg sagde: "Hvad mener du?"
Der er en masse hjernevask.
Mange træffer beslutninger om, hvad folk bør høre.
Og vi er i en fase med åbent mord i Vietnam.
STØT VORES SOLDATER FÅ DEM HJEM NU
Jeg følte mig på en måde ubrugelig.
Jeg havde en følelse af ubehag omkring, hvor jeg var, og hvor krigen var.
Der var en stor historie, der virkede umulig.
Der er noget, der hedder sandheden.
Der var bare en masse sandhed derude,
og jeg kunne ikke komme frem til den.
Og jeg var bekymret. Jeg tænkte på det.
Efter et skænderi med redaktøren forlod jeg AP.
Min kone Liz og jeg var gift, havde et barn og ikke mange penge.
Jeg begyndte at freelance.
En dag bliver jeg ringet op af en fyr, jeg ikke kendte.
"Hvad så?" Han sagde: "Der er sket grusomheder i Vietnam,
og de dækker over det."
Det var skummelt.
BRAND
Han beskrev, at en soldat var gået amok og havde skudt mange mennesker.
Han vidste ikke meget, men hæren var i panik over det.
Jeg havde intet navn. Ingenting.
Jeg tog til Pentagon et par gange, og der var en oberst, jeg kunne lide.
Jeg støder ind i obersten, og nu er han etstjernet.
Jeg stoppede ham, og vi sagde: "Vi har ikke set hinanden i årevis."
"Hvad er der med knæet?" "Jeg blev ramt af en kugle."
"Skød du dig selv i knæet for at blive general og få en medalje?"
Han lo og sagde: "Pis af med dig."
Vi gik videre, og jeg sagde: "Hvad laver du nu?"
"Jeg arbejder for stabschefen."
"Westmoreland?" Han sagde: "Ja."
"Hvad ved du om en fyr, der skyder løs i en landsby?"
Han sagde: "Sy, lad mig sige dig noget.
Jeg håber, at ham Calley ryger i helvede for det."
Calley? Jeg havde et navn.
Selvfølgelig stavede jeg forkert,
men til sidst fandt jeg et klip fra New York Times.
Der var en lille rubrik om løjtnant William L. Calley Jr.,
der var tilbageholdt for manddrab.
Calley, okay?
Han havde en advokat ved navn Latimer.
Jeg ringede og sagde: "Hej, jeg hedder Hersh." Og jeg sagde:
"Jeg er på et fly til vestkysten, der stopper i Salt Lake.
Er det okay, at jeg kigger forbi dit kontor?"
Han sagde: "Ja, kom forbi." Du ved...
Det var ikke sådan. Jeg ville være afslappet omkring det.
Da jeg kom til hans kontor, fandt han et stykke papir frem.
TILTALER
Der var tiltalerne.
Løjtnant Calley blev tiltalt for at dræbe 109 mennesker.
Han havde papiret foran sig på hovedet.
Jeg sagde til mig selv:
"Fortsæt samtalen, og lad, som om du tager noter,
og du skriver ord for ord, så meget du kan."
TILTALE:
OVERTRÆDELSE AF MILITÆRRETTEN
ARTIKEL 118
WILLIAM L. CALLEY, JR.
Jeg har noget eksplosivt.
VELKOMMEN TIL FORT BENNING
Så jeg måtte finde Calley.
Jeg fløj til Fort Benning.
Jeg tog et gammelt jakkesæt, sikkert fra min bryllup.
Jeg har det samme tøj på i dagevis.
HOVEDKASERNE
Jeg ankom tidligt.
Jeg fandt ham ved midnat samme dag ved rent held.
De havde indlogeret Calley i en bolig for oberster og generaler.
Det sidste sted, jeg ledte.
Han var anderledes, end jeg troede. Jeg ville se et monster.
Han fortalte mig en række løgne:
"Det var en ildkamp mod fjenden. Ingen vidste, hvor de var,
og jeg prøvede at beskytte mine tropper.
Civile blev dræbt, men de ville dræbe os."
Han sagde: "Min kaptajn Ernest Medina
bliver også undersøgt. Han vil sige det samme."
Han tager telefonen og siger:
"Der er en journalist fra Washington.
Hvorfor siger du ikke, jeg bare fulgte ordrer?"
Og Medina siger:
"Jeg ved ikke, hvad du taler om," og lægger på.
Og Calley giver mig et look:
"Måske... Måske er jeg syndebukken."
HÆREN SIGER, AT HAN MYRDEDE MINDST 109 CIVILE VIETNAMESERE
UNDER EN MISSION I EN VIETKONG-BASTION KENDT SOM "PINKVILLE".
"RYD OMRÅDET"
CIVILE OFRE
Sy havde forsøgt at sælge det til en række blade.
Ingen ville røre det.
Til sidst gav han mig det og sagde: "Du må ikke fucke det op."
Og jeg brugte de næste ni timer på at ringe til alle chefredaktører
på alle amerikanske aviser og krænge mit lille hjerte ud.
Sy, i sidste uge bragte du historien om en løjtnant,
som er anklaget for at myrde 109 civile vietnamesere.
Hvor blev det først trykt? Var...
The Chicago Sun-Times, 5:30 på gaden, 6:30 i Washington.
- Dispatch-historien var din. - Ja.
Det var i første udgave af omkring 30 aviser.
Jeg tror, det kræver en alternativ tilgang.
Life var ikke interesserede.
Look var ikke interesserede. David Obst fra Dispatch overtog.
Han forsikrede mig, at han kunne få det på forsiderne.
Jeg har ikke nogen fans i Pentagon disse dage.
De prøvede at holde det hemmeligt.
Jeg ødelagde det for dem.
Løjtnant, har du et øjeblik?
Pentagons syn på det var, at Calley var en eller anden galning.
Jeg tror ikke, han er en galning, og det rejser spørgsmålet,
om der kom ordrer til at skyde alt i landsbyen?
Og hvis der var, sker det så hele tiden?
Vi er med dig, Calley!
Der var flere.
Der måtte være flere. Men jeg vidste ikke, hvor jeg skulle hen.
Hæren ville helt sikkert ikke hjælpe. Jeg...
- Jeg slukkede ikke min telefon. Undskyld. - Tag den bare.
Nej. Okay.
Jeg ringede til dig for at sige,
at advarslen kom fra Iran, men gik gennem Saudi-Arabien.
Men det er ikke vigtigt.
Nej, du sagde: "Formodentlig fra Iran."
Godt. Fra Iran, men gennem saudierne.
- Det er okay. Fint. Godt nok. - Nej.
- Vi behøver ikke ændre det. - Du skal ikke give for meget.
Farvel. Jeg prøver at sige farvel. Farvel.
"Du skal ikke give for meget."
Det skete sådan her.
Vi tager tilbage til mit hus på Macomb Street,
hvor Sy læser The Washington Post,
og han ser en lille begravet historie
om en knægt ved navn Ron Ridenhour,
som påstår, han havde fortalt hæren om massakren.
Ridenhour sendte et brev otte måneder tidligere
til 30 kongresmedlemmer,
formanden for forsvarscheferne, generalerne,
Det Hvide Hus og præsidenten, om det, han vidste. En ond gerning.
Så jeg tog hjem, pakkede min taske, lånte nogle penge
og tog et fly til Californien for at se ham.
De fortalte mig, at de havde set
enkeltpersoner, enkelte soldater
og nogle af officererne gå gennem landsbyen,
og da de ryddede landsbyen, hvis der stod folk
ved stien gennem landsbyen,
så mejede de dem ned. De skød dem.
De så dem, og de skød dem uden provokation.
Jeg følte, at jeg måtte gøre noget.
Jeg kunne ikke bare holde på denne viden resten af mit liv.
Jeg ville ikke kunne leve med mig selv.
Ridenhour gav mig kompagnilisten.
Og han gav mig navnene på to personer, der ville tale med mig.
Den ene var en ung mormon, der boede i Utah.
Han hed Michael Terry.
Jeg tog derop og fandt ham den aften.
Han sagde: "Det var en nazi-ting."
EN OFFICER BEORDREDE EN FYR TIL AT MEJE ALLE NED, MEN HAN KUNNE IKKE.
Den anden person, Ridenhour nævnte, var Michael Bernhardt.
Jeg mødte ham på Fort Dix.
Det ville have været umuligt at ødelægge historien.
Man skulle bare lade historien tale for sig selv.
Der var noter fra Terry. Der var noter fra Bernhardt.
Lad deres stemmer være historien.
"DET HELE VAR SÅ BEVIDST.
DET VAR MORD. JEG STOD OG SÅ PÅ DET,"
SAGDE SG MICHAEL BERNHARDT FRA EN BASE PÅ ØSTKYSTEN.
"HÆREN BEORDREDE MIG TIL AT TIE," SAGDE BERNHARDT TIL INTERVIEWEREN.
"MEN DER ER NOGLE ORDRER, JEG SELV BESLUTTER, OM JEG VIL ADLYDE.
Hvad var jeres ordrer?
Før operationen var den kommanderende officers ordre
at ødelægge landsbyen og dens indbyggere.
Troede du, at folk i landsbyen var Viet Cong?
Nogle folk i landsbyen... Du siger folk i landsbyen.
Nogle folk i landsbyen
var ikke gamle nok til at gå.
Hvordan kunne de være Viet Cong?
REAKTION PÅ VIETNAM-MASSAKREN VARIERER
Der var en stor reaktion fra folk, der ikke ville tro på det.
De var vrede på os som budbringere.
MANGE TVIVLER PÅ MY LAI-RAPPORT
Ingen ville høre, at USA var skurken.
VIETNAM-MASSAKRE BEVISER UKLARE
VIETNAM-MASSAKRE 'TVIVLSOM'
FØRSTE RAPPORTER OM 'MASSAKRE' AFVIST SOM PROPAGANDA
For nylig var nogle personer involveret i alvorlige hændelser
og er blevet fremhævet i nyhederne.
CHEF FOR DEN AMERIKANSKE HÆR
Nogle vil have, at disse hændelser skal reflektere over hæren som helhed.
De er dog en lille håndfuld folks handlinger.
Men hæren som institution bør aldrig stilles for retten.
Jeg prøvede at forstå, hvad der skete.
Hvad fanden skete der?
Så det var mit mål.
Og jeg blev ved med at finde folk.
Jeg fandt mange, som ville tale med mig.
Hvad mener du med: "Hvad skete der"?
Hvordan skete det?
Overgangen til galskab.
Du får mig til at tænke på ting, som jeg ikke vil tænke på.
Jeg ledte efter en, der fik sin fod sprængt af, Paul Meadlo.
Han boede i et hjørne af Indiana.
Det var en gård. Det var en gammel, nedslidt gård.
Og en rigtig sydstatsdame kom ud.
"Jeg er her for at se Paul.
Jeg er journalist, og jeg ville tale om, hvad der skete i hæren."
Og så sagde hun noget,
jeg vil huske resten af mit liv.
"Jeg gav dem..." Med en bitter stemme.
"Jeg gav dem en god dreng, og de sendte mig en morder."
Da han kom tilbage,
stammede han, og...
Og jeg sagde: "Hvorfor gør du det?"
Og han sagde: "Mor, jeg har været igennem helvede."
Jeg gik over til Paul og sagde: "Hvad skete der?"
Og så begyndte han...
"Drab, mord, drab, gengældelse."
Så seriøst, som man kan sige det.
Sy ringer til mig, og han siger:
"Vi har verdens forsidehistorie."
"JEG GAV DEM EN GOD DRENG, OG DE SENDTE MIG EN MORDER."
HVORFOR GJORDE HAN DET? "VI ADLØD ORDRER."
Så jeg ringede til CBS Evening News.
Og jeg gjorde noget, som man ikke burde,
men det vidste jeg ikke dengang.
Jeg sagde: "Vi vil have penge."
"Hvor meget vil I have?"
Og jeg anede det ikke, så jeg sagde: "10.000 dollars."
Han tøver og siger: "Aftale."
Mike Wallace fik interviewet.
Mike taler lidt med ham og siger: "Lad os få ham ind i et rum."
De filmer.
Hvor mange folk samlede I?
Der var omkring 40 til 45 mennesker, som vi samlede midt i landsbyen.
- Hvilke folk? Mænd, kvinder, børn? - Mænd, kvinder, børn.
- Babyer? - Babyer.
Vi samlede dem alle sammen og fik dem til at sidde på hug.
Og...
Løjtnant Calley kom og sagde: "Du ved, hvad du skal gøre, ikke?"
Og jeg sagde: "Ja."
Jeg tog for givet, at vi bare skulle bevogte dem.
Han gik og kom tilbage 10 eller 15 minutter senere
og sagde, "Hvorfor har du ikke dræbt dem endnu?"
Jeg sagde: "Jeg troede ikke, du ville have os til at dræbe dem.
Jeg troede, vi skulle bevogte dem."
"Nej, de skal dø."
Og...
Så han trådte 3-5 meter tilbage og begyndte at skyde dem.
Han sagde, jeg skulle skyde, så jeg begyndte at skyde.
Jeg affyrede fire magasiner ind i gruppen.
- Mænd, kvinder og børn? - Mænd, kvinder og børn.
- Og babyer? - Og babyer.
Hvordan skyder man babyer?
Jeg ved det ikke. Det gør man bare.
'JEG SKØD BABYER... DET GØR MAN BARE'
For fanden nej, vi går ej!
DINE SKATTEPENGE PÅ ARBEJDE
SPØRGSMÅL: OG BABYER? SVAR: OG BABYER.
Hærens fotograf Ron Haeberle havde to kameraer med.
For hæren endte han med at bruge et sort-hvidt kamera.
AMERIKANSKE SODATER VED MY LAI
Men han fortalte aldrig nogen, at han havde endnu et sæt farvefilm.
Han solgte dem, da jeg bragte historien.
BILLEDER AF JOHN DOMINIS
EKSKLUSIVE BILLEDER ØJENVIDNESKILDRINGER
MASSAKREN I MY LAI
'ORDREN VAR AT DESTRUERE MY LAI OG ALT I BYEN'
'KALD DEM IKKE CIVILE... FOS OS VAR DE VIET CONG''
MASSAKREN, DER RYSTEDE VERDEN
Da de udgav dem, var det over hele verden.
DEN DAG MENNESKEHEDEN DØDE I EN VIETNAMESISK LANDSBY
Hvor mange døde i din familie?
Fire personer.
Hvad så du, da du kom tilbage fra markedet?
Jeg er for ung. Jeg var bange for at kigge.
Er du den eneste overlevende i din familie?
Ja.
De kom og brændte alt ned.
De slog nogle, fangede nogle. De dræbte alle.
- Ved du hvorfor? - Jeg ved det ikke. Jeg ved ikke hvorfor.
De samlede alle. Selv munken blev taget og dræbt.
Ved du, hvor mange der døde?
Hvor mange blev dræbt?
Ja.
Det ved jeg ikke, men jeg så døde overalt. Jeg så mange lig.
Min nevø, som lige havde lært at gå,
klamrede sig til mit hoved og græd: "Mor."
"Bang." Så blev han skudt og døde. Jeg lå bare der.
MY LAI-HISTORIEN FIK NÆSTEN INGEN OPMÆRKSOMHED
FREELANCER HERSH BRAGTE DEN EFTER AT HAVE FÅET ET TIP
Vi har kørt et program med næsten tilfældige mord, voldtægt osv.
Alle kiggede den anden vej, inklusive journalister,
for nogle af dem må have hørt om det.
FORTROLIGT
Forfærdeligt. Hvorfor kom det ikke frem? Det er spørgsmålet.
Her bliver drabet på 400 eller 500 mennesker
bevidnet af måske et dusin helikoptere,
der blev sendt ud som kampstøtte den dag.
Generalmajoren, der ledede divisionen,
var i luften den dag.
Den ansvarlige oberst fra brigaden var der.
Chefen for taskforcen var der.
Inden for få dage kendte 300 eller 400 soldater til det.
Og ingen sagde noget. Ingen anmeldte det.
Der er kun to ting, man kan konkludere.
Det ene er, at det var en så chokerende begivenhed,
at ingen kunne tale om det.
Den anden mere logiske konklusion er, at det bare var endnu en dag i Vietnam.
LIG I GRØFTEN STOPPEDE FOR AT SPISE HER
SPISTE FROKOST OBSERVEREDE 50 LIG
Hele hæren målte drabstal.
Man måler succes på, hvor mange drab, man har.
Westmoreland havde brug for tal.
Og hvordan får man den slags drabstal, man vil have?
Man må ind på steder som My Lai
og sige, at alle der er Viet Cong, så alle skal dræbes.
De dræbte folk på tre måder.
Ikke alle i kompagniet deltog, men et flertal.
- Det er ikke pointen. - Jeg fortæller, hvad de gjorde.
Lad os fokusere på det, der skete.
De samlede måske 100 folk i grupper,
små cirkler og så skød de dem med automatvåben.
Det ved du ikke med sikkerhed.
- Jo, som journalist. - Er du sikker?
Skulle journalister være sikre på alt,
ville præsidentens pressemøder være ubrugelige.
HÆRENS RAPPORT OM MY LAI-HÆNDELSEN
Efter min historie kom ud, foretog hæren en undersøgelse.
Jeg læste vidneudsagnet om det, der skete.
Og hæren var vild for at finde ud af, hvor jeg fik det fra.
Det skulle jo holdes hemmeligt.
BILAG P-1 - FOTO AF MY LAI (4) OG OMRÅDE
Når du ser på de store luftfotos,
kan du så markere, efter bedste vidende,
hvor du så grøften
med ligene i?
Ja.
GRØFT MED 30-40 LIG
BILAG P-152 - KOPI AF P-1 BEMÆRKNINGER AF HR. LACROSS
BILAG P-189 - KOPI AF P-1 BEMÆRKNINGER AF HR. PENDLETON
BILAG P-122 - KOPI AF P-1 BEMÆRKNINGER AF SG OLSEN
EFTER HUKOMMELSE 21. JAN 1970 THOMAS J. KINCH
EFTER HUKOMMELSE 6. FEB 1970 CALVIN L. HAWKINS
EFTER HUKOMMELSE 16. JAN 70 DENNIS M. BUNNING
DRENG, PIGE OG MAND TRYGLER FOR DERES LIV
Jeg ved ikke, om I vil høre det her.
Vi vil gerne høre alt, du har at sige.
Okay.
Det første skud ramte en baby i hovedet, og jeg vendte mig om og brækkede mig,
for det var første gang, jeg...
Jeg havde dræbt en person før,
men faktisk ikke set skaden, jeg havde gjort.
SPREDTE LIG
SÅ KN MEDINA SKYDE 3-4 ÅRIG
Fortæl os, hvad der skete, efter denne gruppe blev skudt.
Tja...
Lige på det tidspunkt
var der nogle folk, der voldtog flere kvinder i området.
Der var tre fyre på én pige på én gang.
En fyr tog en af pigerne der, og...
Et par gange skød de pigerne, når de var færdige.
SÅ EN DØD KVINDE I SENGEN
Hver dag tyngede det mere og mere på mine skuldre.
Sådan havde jeg det.
Det blev bare værre og værre.
Jeg brugte to eller tre måneder på at finde fyre,
og jeg fandt ud af... Det var så forfærdeligt. Jeg hørte mere.
Et par gange kunne jeg ikke klare det mere.
UKENDT GRAV VED MY LAIS SYDLIGE UDKANT
Vidneudsagn sagde, at My Lai ikke var et isoleret tilfælde.
Der var en anden massakre samme dag.
Hæren beskrev My Lai 4 som en enkeltstående hændelse.
Den var ikke engang enkeltstående den dag, den morgen, i det område.
Det skete også to kilometer væk.
Der var 14 officerer med til at dække over det.
Og tiltalerne, som hæren til sidst rejste mod dem,
var pligtforsømmelse,
manglende overholdelse af regler og manglende indberetning.
De var alle involveret i mord, at planlægge mord eller dække over det,
og de blev sigtet for manglende indberetning.
Westmoreland forfremmes, da han afslutter sin fireårige periode,
selvom alle i hæren og i generalstaben vidste,
at han dræbte civile.
Hej.
Selvfølgelig beskytter jeg dig.
Hvordan skal jeg beskrive dig? Sig mig det.
Som en forsker, der for nylig vendte hjem fra Gaza.
Når du beskriver angreb på kvinder,
og du beskriver angreb på børn,
hvem har så statistikkerne?
Med hensyn til quadrokopternes systematiske angreb på børn
har jeg dusinvis af røntgenbilleder af børn med quadcopter-kugler
i nakken, i hovedet, som læger har givet til mig.
Det er børn.
Et fucking mareridt, og vi er kun i første fase.
Jeg har ikke det privilegium
ikke at tro, at noget kan gøres,
for jeg er i kontakt med mine venner og nærmeste hver dag.
Ikke at tro på dem betyder at forlade dem.
Skal du tilbage?
Det er planen.
Folk forstår ikke, at dette skaber præcedens.
Gaza er kollapset i fortiden og fremtiden.
Dette er fortiden og fremtiden kombineret,
der er kollapset.
Min far talte aldrig om meget med os.
Kommunikationen var enten ingenting eller raseri.
Det var meget typisk østeuropæisk.
Jeg hørte først hemmelighederne senere.
Min far var jødisk flygtning, der kom til USA uden at kunne engelsk.
Han var violinist i sit hjemland og spillede smukt.
Han kom fra en lille landsby kaldet Šeduva.
I Litauen dengang var man et mål, hvis man var jøde.
UDLÆNDINGE PASSAGERLISTE
Da han var 16 eller 17 i 1920, 22,
tog han fra det centrale Litauen til Hamborg
og havde 12 dollars til en tredjeklassesbillet på et skib til USA.
Kunne ikke engelsk, kunne ikke meget.
NAVN ÆNDRET DEN 10. JULI 1930
FRA ISADOR HERSHOWITZ TIL ISADORE HERSH
Nogle år senere, da tyskerne kom,
marcherede de alle jøderne ud i skoven og henrettede dem.
De blev udslettet.
Jeg talte aldrig med ham om det, for jeg vidste det ikke.
Ikke et ord om Holocaust.
Det var en historie, jeg ville høre.
Fortalte din mor aldrig noget?
Hvis min mor fortalte noget, var det ikke sandheden.
Jeg vidste det. Sådan var det bare.
Min mor bagte, og hvis hun ikke kunne bage,
købte hun småkager og sagde, hun havde bagt dem.
Forstår du?
Det var okay. Hun var min mor.
Jeg har en tvillingebror, som er fysiker i bølgeteori.
Min mor klædte os ens,
indtil vi blev omkring 13 og sagde: "Det her er skørt."
Jeg blev ikke uddannet i familien.
Så jeg meldte mig til Månedens Bog-klubben.
START DIT MEDLEMSKAB MED EN AF DISSE GODE BØGER
Jeg levede af bøger.
Bøger lærte mig at tænke.
Min far havde en forretning, vaskeri og renseri.
Det var på 45th Street og Indiana. Sydsiden.
Jeg kunne godt lide at arbejde der.
Det var et sort kvarter. Sorte arbejdere.
Der var en fyr, der hed Sterling, som var i 20'erne.
Han pressede bukser for 12 cent.
Han tog mig med til kampe.
Jeg så de store Negro League-spillere, Satchel Paige og andre.
Han gjorde det klart: "Du har den farve, så du klarer den.
Jeg har ikke den farve, så jeg presser bukser resten af mit liv."
Han sagde det ikke lige sådan, men jeg forstod det.
Jeg havde to ældre søstre.
De var også tvillinger.
De kunne ikke vente med at flytte hjemmefra.
Jeg blev nødt til at være kløgtig,
for da jeg var 15, skulle jeg forsørge familien.
Jeg husker hans hoste om natten.
Tre pakker. Jeg husker hans hoste.
Det gik fra lungekræft til hjernekræft.
Da han blev mere syg, skulle jeg bade ham og alt det der.
Jeg gik fra 12-taller til ingenting. Jeg gik ikke i skole.
PYTHAGORÆERE, EUKLIDIKERE, GOLF, SIGMA EPSILON, BASKETBALL
Han sagde: "Glem universitetet."
Han havde brug for, at jeg kørte butikken, fordi jeg kunne.
Og Alan, som var min bror, var ikke god nok.
Han skulle på universitetet.
"Seymour behøver ikke universitetet."
Sådan gjorde han det, for jeg kunne godt køre butikken.
Hvilke evner brugte du i butikken?
Snak, karisma, flair for mennesker.
En aften kørte jeg hjem fra butikken.
Jeg vidste, at han var død, fordi lyset var slukket.
Jeg vidste ikke, han lå på dødslejet.
Min familie tænkte ikke over at give mig chancen for at sige farvel.
University of Illinois havde korte videregående uddannelser,
og det var meget billigt. Det var vigtigt.
Jeg vidste, jeg var god til at skrive. Jeg troede bare ikke, det var værdifuldt.
Jeg kunne ikke se, at det var vigtigt,
når jeg betjente kassen eller gav folk tøj.
OPTAGELSESKONTOR
En af de første opgaver
var at sammenligne en britisk roman med en amerikansk roman,
og så skrev jeg et essay.
Undervisningen slutter en dag, og alle vil gerne have fri.
"Er Seymour Hersh her?"
"Fuck," tænkte jeg. "Hvad har jeg gjort?"
Jeg gik op med dukket nakke.
"Er du Hersh?" Jeg sagde: "Ja." "Hvad laver du her?"
Jeg vidste, hvad han mente.
"Min far døde bare."
Han sagde: "Hvor er din butik?"
"47th og Indiana, Sydsiden."
Han sagde: "Har du dit eget skema?"
"Mød mig i morgen på University of Chicagos optagelseskontor."
Jeg får stadig en tåre i øjet. "University of Chicago."
Jeg tager derhen, og de giver mig en test.
De sagde: "Du behøver ikke en til engelsk."
"Jo, jeg har brug for dem alle." Jeg tog dem alle.
Og det var det. Det forandrede mit liv.
Jeg kommer til Chicago,
og det er en anden verden.
Jeg havde en kæreste i Washington.
Hendes far var i regeringen. Hun chokerede mig ved at sige...
Jeg må have været 19 eller 20.
Hun sagde: "Min far synes, Eisenhower er sådan et røvhul."
"Har din far talt sådan om en præsident, og han arbejder i..."
"Ja, han er virkelig et dumt røvhul."
"Kan præsidenter være dumme røvhuller?"
Jeg var 19 eller 20.
Så jeg forstod ikke verden.
Jeg havde ingen illusioner om at gøre verden til et bedre sted.
Men jeg havde en vag fornemmelse om, at jeg havde en gnist.
En aften på en bar taler jeg med en fyr.
"Hvad laver du?"
"Jeg er journalist, og jeg har været på City News."
"Hvad mener du?"
"Har du ikke hørt om det?" "Nej."
Det var som et mirakel.
Det var et mirakel, at jeg fandt vej til journalistikken.
Når de lavede en historie,
lavede jeg 12 eksemplarer, puttede dem i en kasse
og sendte dem med rørport til aviserne.
Det var mit job.
Efter en måned blev jeg kriminalreporter.
Jeg elskede at være journalist.
Chicago var en mafiaby.
Og mafiaen og politiet havde noget til fælles.
Det forstod jeg godt.
Det første, man lærer, er,
at man ikke fucker med politiet.
Hvis de røver og stjæler, er det ikke vores sag.
Så jeg så tyranni på en måde, så jeg forstod, at det var tyranni,
men også meget spændende.
Jeg skriver noget, der bliver lidt barnligt
i forhold til den virkelige historie, men det er tæt på.
Men det er vigtigt, for advarslen om Dimona er vigtig.
Dimona var altså ikke et mål.
Du sagde 48 kilometer mellem flyvepladsen og Dimona.
Det er 45. Du er blevet skør.
Farvel. Vi snakkes ved.
Det var min israelske ven, der hjalp mig med bomben for 30 år siden.
Så du det? Jeg sendte det. Lad mig se.
Jeg har enten sendt det til dig eller min døde mor.
Måske kan hun læse det.
Jeg kom engang hjem fra Hanoi.
Jeg rejste til Hanoi under krigen.
Hun sagde: "Altid, hvor du ikke er velkommen."
Lad os se, hvad jeg lavede.
A.M. ROSENTHAL CHEFREDAKTØR
KÆRE HR. ROSENTHAL: HAR DU ET JOB TIL MIG?
JEG VIL SKRIVE OM ANDRE ASPEKTER AF AMERIKANSK LIV.
JEG ER BLEVET TRÆT AF MASSEMORD
HVAD TÆNKER DU? SY HERSH
Jeg havde visum til Hanoi.
Times ringede til mig.
"Vi vil gerne udgive alt, du har fra Vietnam."
LØRDAG 1. APRIL 1972
Sådan hyrede Abe Rosenthal mig.
Da jeg kom til Times, ville Henry Kissinger se mig.
Han var bekymret, for ham med My Lai var nu på New York Times.
Det var ikke en behagelig følelse for ham,
for han fik altid sin vilje.
Han var Nixons sikkerhedsrådgiver, og han brugte meget tid med journalister.
Han manipulerede virkelig pressen, medierne.
KISSINGERS KALENDER MANDAG 3. APRIL 1972
Jeg skulle se ham i Det Hvide Hus.
Han sagde: "Jeg er interesseret i, hvad dit indtryk var,
da du var alle de uger i Hanoi."
Jeg sagde: "Jeg så ingen tegn på lav moral."
Og jeg fortsatte med 10, 15 minutters småsnak, intet om politik.
Han sagde: "Vent." Og han ringede til sin Vietnam-rådgiver og sagde:
"Denne mand ved mere om, hvad sker der i Vietnam end CIA."
Og jeg tænkte: "Det kan ikke være rigtigt.
Skal jeg blive smigret over det fis?"
Jeg var forbløffet.
FROKOST MED MAX FRANKEL
Men sådan var det.
Kissinger ringede
og talte med New York Times' bureauchef Max Frankel.
Og Bernie Gwertzman, der havde den vigtigste udenrigspolitiske spalte,
skrev en artikel.
AF BERNARD GWERTZMAN
Og den afspejlede præcis, hvad Kissinger sagde.
Embedsmænd siger, forhandlingerne er i et dødvande."
"Embedsmænd sagde i dag..." Det var Kissinger.
Jeg blev forbløffet over det.
Den magt, han havde over avisen.
Og han kunne ikke lide det, jeg lavede.
Ham Hersh er et røvhul.
Tja...
Han er nok en kommunistagent.
Præcis.
Det var chokerende, at New York Times trykte det.
- Det var en skændsel. - Hvad tænker du?
Han har grebet det ud af den blå luft.
Jeg var lige startet hos Times,
da nogen i CIA
fortalte mig en utrolig historie om en tophemmelig operation.
Russerne havde mistet en ubåd, der måske havde en kodebog.
CIA fandt på en dækhistorie for at få fat i den russiske ubåd
med en båd ejet af Howard Hughes,
der hed Glomar Explorer.
Det var den skøreste operation i verden.
HUGHES' GLOMAR EXPLORER TESTER MINESYSTEMER TIL VANDS
Jeg havde historien,
men regeringen stoppede avisen i at offentliggøre den
på grund af national sikkerhed.
De udgav den ikke i to år.
Jeg overvejede at sige op.
Det var svært at håndtere Sy
på en avis, der hadede at blive slået,
men heller ikke ville slå først.
BILL KOVACH REDAKTØR
Times frygtede at være de første med en kontroversiel historie,
der udfordrede regeringens troværdighed.
Er du blevet fyret?
I weekenden blev fem mænd taget i Demokraternes hovedkvarter
i Washington, hvor de tilsyneladende ville aflytte stedet.
WATERGATE KONTORBYGNING
Det skete i en weekend,
og Times missede historien, for i weekenden var de alle
på stranden eller på diskotek.
Washington Post ser en politianmeldelse og sender Woodward og Bernstein.
Jeg tager ned til fremstillingen i retsbygningen.
Dommeren spørger hovedindbrudstyven James McCord: "Hvor arbejder du?"
McCord siger: "CIA."
Og dommeren siger: "Tal højere."
Og til sidst siger han: "CIA."
Jeg er på forreste række,
ser det her og udbrød:
"Hold da kæft."
Det blev skildret i medierne som en bizar, uforklarlig begivenhed,
men Carl og jeg så det ikke sådan.
Vi ved stadig ikke alt, der skete under kampagnen,
i forhold til spionage og sabotage, ikke bare aflytning, men andre handlinger.
Det var en historie, vi var alene om i syv måneder.
Woodward og Bernstein ejede historien.
I slutningen af 72 kom Rosenthal og sagde:
"Vi kan ikke lade Washington Post træde på os."
Jeg ville ikke have Watergate.
Jeg kendte ingen i Det Hvide Hus.
Men jeg var lidt arrogant.
Så jeg lusker lidt rundt i krogene,
jeg får noget fra udvalget,
og til sidst fandt jeg en af de fem, der brød ind,
og han fortæller historien om hele cover-uppet.
4 WATERGATE-TILTALTE FÅR STADIG LØN
AF SEYMOUR M. HERSH
Den 14. januar skrev Sy Hersh,
at indbrudstyvene blev betalt for deres tavshed.
Det var en meget vigtig historie,
fordi det var yderligere bevis på cover-uppet.
Det var en livline,
ikke kun at det var Sy Hersh fra My Lai, men at det var New York Times.
Derfor ringede jeg til ham og sagde: "Tak. Det er ensomt."
Han sagde: "Vi måtte have Times ind i historien.
Vi kunne ikke forstå, I ikke gik ind i historien,
og at I var så dumme."
Han sagde: "Tak." Og det mente han.
Så jeg kunne fortsætte historien for Times.
KLEINDIENST TRÆKKER SIG
MITCHELL VIDNEDE I 3 TIMER
Det var en god konkurrence med Carl og Bob. Det var sjovt.
COVER-UP-FORBINDELSER
Hr. Mitchell, New York Times citerer efterforskere
for at sige, at du hjalp med at dække over Watergate.
Jeg så New York Times' historie i morges,
og det er det samme som med alle andre, jeg ser i New York Times.
Jeg tror ikke på dem.
TILTALER MOD MITCHELL, STANS OG VESCO FORVENTES I DAG
EFTERFORSKERE HAR IKKE SET DEANS BEVISER MOD NIXON
For fanden, den historie i Times og den af Hersh...
Han skriver normalt ikke løgne.
Han er et røvhul, men han har normalt ret, ikke?
WM COLBY
Nu får jeg noget, som ingen andre får.
DAN ELLSBERG
Der var folk i Det Hvide Hus, der talte med mig.
Der var folk i Justitsministeriet, der talte med mig.
ELLIOTT RICHARDSON
HEMMELIG AKTION
Jeg begyndte at fornemme mængden af det hemmelige skidt.
Kissinger lavede noget hemmeligt over hele verden.
Han havde i høj grad kontrol over hemmelige operationer.
De hed 40 Committee, og Kissinger var chefen.
De gjorde alt for at blive ved magten.
Enhver løgn, historie, begrav hvem som helst.
Allende!
Nixon hadede Allende-regeringen.
De var venstreorienterede, kommunister.
CHILENSK PRÆSIDENT
De nationaliserede kobberminer,
som var ejet af folk, der var store økonomiske støtter af Nixon.
Så der var et stort pres på Kissinger og CIA for,
at Allende ikke blev i embedet.
I 73 blev Allende væltet og dræbt.
En fascist ved navn Pinochet kom til.
De arresterede tusindvis, og mange af dem blev dræbt.
TELEKONFERENCE HR. KISSINGER / PRÆSIDENTEN
K: HEJ. P: HEJ, HENRY.
K: HR. PRÆSIDENT.
K: DER ER STYR PÅ DEN CHILENSKE SAG,
OG AVISERNE TUDER SELVFØLGELIG,
FORDI EN PRO-KOMMUNISTISK REGERING ER VÆLTET.
P: ER DET IKKE VILDT?
K: I STEDET FOR AT FEJRE DET. I EISENHOWERS TID VILLE VI VÆRE HELTE.
P: JA, MEN VORES INDFLYDELSE ER IKKE SYNLIG HER.
K: DET VAR IKKE OS. VI HJALP DEM BARE.
KISSINGER VAR CHILE-STRATEG
HAN SKULLE HAVE LEDET DEN ØKONOMISKE KAMP MOD ALLENDE
AF SEYMOUR M. HERSH
Det hele var forbundet.
Nixons genvalgskomité,
Nixons Hvide Hus, Nixons CIA.
Det hele hang sammen.
Jeg fratræder præsidentposten i morgen klokken 12.
Vicepræsident Ford bliver taget i ed som præsident på samme tid i dette kontor.
MEMORANDUM TIL VICECHEFEN EMNE: SEYMOUR HERSH
HERSH HAR MØDTES MED FLERE EKS-ANSATTE
OG HAR TRÆNGT IND PÅ AGENTURETS FØLSOMME OMRÅDER.
CHEF FOR KONTRAEFTERRETNING
Folk i CIA begyndte at fortælle mig mere.
Sy, du er en journalist, der har haft nogle scoops og er identificeret
som kritiker, men alligevel finder du stadig lækager.
Er systemet ikke er så lukket, som man tror?
Nej, selvfølgelig ikke. Altså...
Jeg gør alt for lækager.
Hvis det er en god lækage, går jeg efter den.
SORT BOG SENDT
Folk taler af mange grunde.
De taler med mig.
ANGLETON-HISTORIER
Folk vil tale om ting, der var forkert og dumt.
Det har jeg altid tænkt.
Jeg blev gode venner med en kilde.
Han hed Bob Kiley.
Han er død nu, så jeg kan tale om ham.
Kiley blev rekrutteret af CIA til at udspionere studenteraktivister.
Han blev mere og mere desillusioneret og forlod CIA.
Jeg ringede til ham.
CIA-SPIONAGE
Han fortalte mig om Chaos.
EMNE: CHAOS-PROGRAMMET
"Hvad fanden er Operation Chaos?"
MASSIV PROTEST MOD VÆRNEPLIGT I DAG
Han fortalte mig, at i 60'erne pressede Det Hvide Hus myndighederne til
at finde ud af, om studenterbevægelsen blev styret af kommunister.
Så CIA begyndte at skabe kontakt med studentergrupper
og rekruttere i dem.
IKKE MERE KRIG
Udspionere amerikanske børn.
USA ER KRIMINEL
AFSÆT NIXON
Fyren, der kørte kontraspionage, var en mand ved navn James Angleton.
Han var en mytisk figur i CIA.
Jeg ringede til ham
og sagde: "Jeg kender til Chaos."
Han benægtede ikke bare alt,
men han tilbød mig to historier, hvis jeg ikke skrev den.
Jeg vidste, det var rigtigt.
KÆMPE CIA-OPERATION I USA
MOD ANTIKRIGSBEVÆGELSEN OG DISSIDENTER I NIXON-ÅRENE
'MEGET KOORDINERET'
'PÅ UHYGGELIG VIS'
New York Times skriver i dag, at CIA konsekvent har overtrådt deres beføjelser
fra 1950'erne til afslutningen på Nixons regering.
Det inkluderer at udspionere mindst 10.000 amerikanere.
Ifølge loven skal CIA kun indsamle udenlandsk efterretning.
Angleton var meget vred på mig for at sige det mildt.
Efter flere dage med intenst pres sagde James Angleton,
at han havde sagt op som chef for kontraspionage i CIA.
Jim Angleton.
Hvorfor sagde du op?
Jeg tror, der kommer en tid for alle mænd,
hvor de ikke tjener deres land mere.
- Gik du, eller blev du skubbet ud? - Jeg blev ikke skubbet ud af et vindue.
Da jeg arbejdede på historien,
holdt folk i agenturet øje med mig.
De havde holdt øje med mig længe.
HEMMELIGT
Der var total panik, fordi jeg kendte til et hemmeligt dokument kaldet "Jewels".
EMNE: "FAMILY JEWELS"
Jeg hørte "Family" senere, men de kaldte det "Jewels".
KUN TIL INTERNT BRUG
En tidligere CIA-direktør ville samle alle forseelserne.
Alle i agenturet,
der kendte til noget, der var imod forfatningen,
skulle samle det hele sammen.
Enhver kriminel handling, som overtrådte amerikansk lov,
udenlandske mord, indlandsspionage, tankekontrol.
Der var en stor bog, 600-700 sider, og jeg kendte til den.
SEYMOUR HERSHS KRIG MOD CIA AF WILLIAM A. RUSHER
CIA havde opereret i skyggen under hele dets eksistens.
Sys rapportering udløste oprettelsen af Rockefeller-kommissionen,
og den førte til Church-komitéen.
Høringen bedes falde til orden.
Og som et resultat fik offentligheden den fyldigste og grimmeste skildring
af en statslig myndighed, som havde handlet i hemmelighed.
Sværger du ved Gud at fortælle sandheden?
Ja.
Du sagde lige, at du vidste i 1970,
og at du havde vidst i en længere periode, at CIA åbnede post i New York?
Det er korrekt.
Visse individuelle rettigheder må ofres
for den nationale sikkerhed.
Operation Chaos var toppen af isbjerget.
Senatet mødes til en hemmelig session for
at diskutere efterretningskomitéens rapport om CIA's involvering
i drab på udenlandske ledere.
Et årti med mordplaner over fire administrationer,
fra det første forsøg mod Castro i 1960 under præsident Eisenhower
til en chilensk generals død i 1970 under præsident Nixon,
og nogle under Kennedy og Johnsons embedsperioder.
Der var ingen politik om
at myrde nogen udenlandsk embedsmand eller udenlandsk leder.
Der var ingen planer.
Så vidt jeg ved,
var CIA aldrig ansvarlig for at myrde udenlandske ledere.
Var der diskussioner om mulige attentater?
Det vides ikke, om du eller jeg er holdt op med at slå vores koner eller...
Men i regeringer er der altid snakke om alt under solen.
- Om mord? - Om alt under solen.
- Du svarer ikke på spørgsmålet. - Jeg vil ikke svare.
Da Helms gik, brændte han en masse mapper. Han brændte dem på sit kontor.
Det hørte jeg fra Kiley. Han var Helms' assistent.
Folk på hemmelige operationer med beskidte tricks
har deres egne historier, som de ikke deler.
Da Jewels endelig blev frigivet, var det redigeret.
Der var tydeligvis meget mere.
Vi ved, at CIA i slutningen af 50'erne
forsøgte at lave en politisk marionet med LSD.
ADMINISTRATION AF LSD
De ville omprogrammere nogen til at blive snigmorder.
TEST PÅ PERSONER
Det var vilde sager.
KONTROL AF MENNESKETS ADFÆRD
Og nogen indefra var bekymret over det.
Frank Olson ville stoppe, og han blev set som en forræder.
Frank Olson styrtede i døden fra 10. etage på Hotel Statler i New York.
Hans familie fik at vide, han begik selvmord.
FAMILIE VIL SAGSØGE CIA OVER SELVMORD
Jeg har al mulig grund til at tro, det var et planlagt CIA-mord.
CIA-DIREKTØR
Denne del af vores program er "CIA-historien".
CHEFREDAKTØRER
CIA-HISTORIEN
AP holdt en årlig kongres.
Alle avisernes chefredaktører var der.
Mange tak.
Jeg er på en måde også chefredaktør.
Omkring klokken seks holder jeg et pressemøde
med de forskellige folk, som udgiver vores publikationer.
Præsidentens briefing udgiver vi til en større gruppe i Washington.
Med de troværdighedsproblemer regeringen har haft,
er det helt naturligt, at folk forventer at finde forseelser, cover-ups
og alle mulige andre ting i efterretningsbranchen.
Og derfor er der stor opmærksomhed og spænding,
når hemmelighedernes slør løftes bare lidt.
Jeg synes, det er forståeligt.
Men jeg vil bede om en vis proportionalitet
i den måde, I gør jeres job på.
Historien hr. Colby henviser til
er selvfølgelig spionhistorien.
Hør her.
De tager 650 sider med beviser på nationale forseelser
eller påstande om nationale forseelser,
som blev holdt på, indtil historien kom ud i avisen.
Og jeg tror, at det er nødvendigt, som amerikansk statsborger,
med en udrensning på toppen. Vi må have nye folk ind.
Og det gør ikke... Sådan er det. Sådan ser jeg det. Farvel.
Fyringen af forsvarsminister Schlesinger og CIA-direktør Colby
sendte chokbølger igennem de amerikanske efterretningstjenester.
Præsident Ford har udpeget George Bush til at efterfølge Colby som CIA-chef.
Sy er meget kompliceret og uforudsigelig.
Så alt efter situationen
kan han være stille og rolig eller kravle rundt på væggene.
Sy Hersh har ikke bare én modus operandi,
andet end at han tager ulæselige noter.
Jeg var i New York, og jeg ville lave noget andet.
Jeg begyndte at skrive om selskaber.
Det var en helt anden verden, og jeg vidste intet om den.
Jeg hørte om Jeff Gerth.
Han var freelanceskribent, der skrev for en undergrundsavis.
Og han vidste meget, så vi blev et hold.
Det var sjovt at lave noget med en anden. Jeg havde været alene.
Hvad de ikke gør mere...
Sy havde en slags appel. Jeg kan ikke forklare det,
men mange vidste, hvem han var,
og det var, som om det lokkede folk til...
"Sy Hersh undersøger det. Jeg vil tale med ham."
Selv hvis de vidste, det ville blive nogle svære spørgsmål,
og at de måske ikke ville se godt ud.
New York Times havde aldrig lavet en stor undersøgelse af et selskab.
Redaktionen var nervøs.
Det var begyndelsen på min ende på Times, da jeg skrev om selskaber.
Det var forfærdeligt.
Før kunne jeg sige: "Jeg gør det her." "Gør det. Held og lykke."
Men når det kom til selskaber... "Hvorfor gør du det? Hvorfor?"
Så jeg måtte skrive åndssvage breve til redaktøren om,
hvorfor jeg ville det.
Jeg skrev det her.
"En del af Sy Hersh-sagaen om, hvordan verden fungerer,
eller i dette tilfælde om Gulf and Western."
Gulf and Western var et højtflyvende konglomerat,
der var startet som en industrivirksomhed,
der opkøbte en masse navnløse industrivirksomheder,
gik ind i filmbranchen med Simon & Schuster
og som så bevægede sig op til Hollywood-kendisstatus.
Det var et selskab, hvor de havde forskellige dele,
der intet havde at gøre med kerneforretningen.
Og de har et enormt spillerum,
hvor de kan gemme penge, og de kan skjule profit.
JEFF GERTHS NOTER
Jeg havde gået på handelshøjskole.
Og det var mig, der læste fuldmagterne, 10-K-rapporterne
og en masse retssager.
Vi fandt svindel, korruption. Det blev ikke en behagelig historie.
Avisen ville ikke udgive den.
Det sagde noget om de amerikanske selskaber,
at New York Times, som en del af den verden, ikke kunne lide det.
Og af årsager, som kun Gerth kender,
besluttede han at læse alle New York Times' indberetninger.
Og han sagde: "Åh gud.
Din ven Abe havde købt en ny taglejlighed,
og bestyrelsen havde givet ham
et lån til halvdelen af basisrenten."
"Vi har et problem her.
Vi skriver om gunstige banklån til en topchef,
og vi har en lignende situation i New York Times."
Så jeg mistede besindelsen, og jeg var så vred.
Og jeg råbte ad Abe:
"Er du skør? Tog du penge fra bestyrelsen?
Du burde være uafhængig af bestyrelsen."
Og Abe sagde: "Min advokat sagde, det var okay."
Og så sagde jeg:
"Det siger alle skurke, jeg har talt med i mit liv."
Sy fandt en måde at få folks opmærksomhed på.
Og at råbe er en måde at gøre det på.
Det er ikke hans eneste værktøj,
men han har bestemt en kort lunte nogle gange.
Han truer ikke folk, men han skruer op for temperaturen.
Gulf og Western ville sige, at han truede dem.
I samtaler med en af deres topledere,
gjorde Sy ham vred,
og han skrev et meget truende brev til avisen.
UANSVARLIGE USANDHEDER
SKADER G&W'S AKTIONÆRER
ANSVAR
Redaktionen trak os igennem vanvid for, at vi kunne udgive det.
De prøvede alt, hvad de kunne.
DET ER DEN FØRSTE AF TRE ARTIKLER AF SEYMOUR M. HERSH OG JEFF GERTH.
"Vi har brug for en ekstra kilde."
Efter vi havde redigeret det, ville de stadig ikke udgive det.
Vil du vide, hvorfor jeg stoppede? Det var en stor faktor.
Lad os bare sige,
at de ikke holdt nogen afskedsfest, da jeg forlod avisen.
Generer det dig, når nogen...
Vi får opkald, hvor folk ikke kan lide dig.
Generer det dig? Er det en del af spillet?
Jeg kan ikke lide det. Jeg kan ikke...
Jeg tuder og brøler over...
Jeg får grimme anmeldelser. Nogle er meget sjove.
Første lytter er fra Boise, Idaho. Godmorgen.
- Du er på. - Godmorgen. Det er Bill.
- Ja, Bill. - Jeg har bare en kommentar.
Hr. Hersh kom med en udtalelse.
Han skal bare vide, at det er folk som ham...
...der burde sendes ud.
Hvad mener du med "sendes ud"?
Jeg synes, Havana ville være et godt første stop.
Men hvad er du mest imod?
Hvad har du mest imod hr. Hersh?
Vi mistede ham. Han sagde det, han ville.
- Havana. - Havana.
Hvad siger du til dem?
Jeg fortæller dig min holdning med al respekt.
Jeg har også ret til at være her.
Jeg så grænserne for daglig journalistik. Der er en grænse.
Man kan bare ikke gøre så meget,
hvis man udgiver noget, der kommer på tryk næste dag.
Der er noget ved en bog, hvor det hele ikke kommer med det samme,
så man tænker længere og mere over det.
Alle bøger, jeg lavede, gjorde folk vrede.
KEMISK OG BIOLOGISK KRIG USA'S SKJULTE ARSENAL
COVER-UP
MAGTENS PRIS KISSINGER I NIXONS HVIDE HUS
THE SAMSON OPTION
Især den om John F. Kennedy.
CAMELOTS MØRKE SIDE
Din bog er blevet beskrevet som alt fra ondskab til fiktion.
Hvorfor finder historikere og journalister dit arbejde så usmageligt?
Og de påtaler ikke bare, at du skrev et dårligt stykke arbejde,
men at du gør det for pengene.
Hør her. Jeg kan jo kun gætte.
Hvis du var medlem af pressekorpset fra 60 til 63,
så siger jeg noget slemt om, hvordan du gjorde dit job.
MYTEN OM JFK
Hvis jeg lavede bogen ordenligt, ville den blive et hit.
- Er du klar, Mark? - Jep.
Du arbejdede i Lawford strandhus.
- Så du Monroe der? - Ja.
Og vidste du, at hun var sammen med præsidenten?
Vi havde ingen adgang til huset,
så vi så ikke, hvad der skete inden i huset,
men antagelsen var, at han havde en affære med Marilyn Monroe.
- Du kan... - Uden for citat?
Ja, hvis du vil. Vi kan altid stoppe...
Da jeg hjalp Sy med Kennedy-bogen, kom han og sagde: "Du vil ikke tro det."
Han havde fået fat i nogle forsvundne breve
mellem JFK og Marilyn Monroe.
Det var guld.
De var i en samling hos en mand ved navn Lex Cusack.
Men det viste sig, at guldet var falskt,
for Cusack var en falskner, og han havde selv lavet disse breve.
Sy var blevet narret.
Han havde måske talt med for mange om de papirer, han havde fundet.
Men han havde ikke offentliggjort dem.
Det var nærmest karriereødelæggende.
Hvordan havde du det?
Som en idiot, men også frygtelig lettet,
fordi det betød, at man kunne...
Det fjernede en hel række problemer, der var umulige at forklare.
Selvfølgelig skulle de bekræftes,
og det faktum, at de ikke var ægte, er en del af processen.
Lex Cusack kom i fængsel i ni år.
SKYLDIG I FORFALSKNING AF KENNEDY-PAPIRER FOR SYV MILLIONER
Jeg burde bagatellisere det, men jeg har altid tænkt,
at hvis jeg ikke jager sådan en historie, er jeg død.
Jeg var faktatjekker på The New Yorker, da jeg mødte Sy.
Jeg lærte ham at kende, da han var lidt sårbar
og talte meget om sin proces.
FORFALSKNINGER
Sy var emnet i en historie om hans JFK-bog.
Det var en artikel, der ikke var ukritisk.
Det siges, at du ikke fulgte fakta, men ville tilpasse fakta til din historie.
Havde du en historie, før du begyndte?
En helt anden.
Du kan tjene mange penge på denne bog.
Der er en ABC-special på vej.
Pressede udsigten til en stor lønningsdag
dig til at skubbe beviserne længere, end du måske burde?
- Ville du gøre det? - Tja...
Gjorde du?
- Tja... - Er det?
Som professionel journalist?
- Var der er en fristelse? - Ville du have den fristelse?
Hvorfor skulle jeg, hvis du ikke ville?
Det var en advarsel for journalistik,
men også for Sy, hans styrker
og hans ting, der måske ikke nødvendigvis er styrker.
Det her bliver mindre og mindre sjovt.
Jeg begyndte at skrive for Substack.
Der kan være spørgsmål:
"Hvad laver Hersh i slummen?" Eller sådan noget.
Men jeg er perfekt til dem. Jeg er en outsider.
HVORDAN USA ØDELAGDE NORD STREAM-GASLEDNINGEN
Hvem stod bag bombningen af Nord Stream-gasledningerne,
et af de store mysterier sidste år?
Sy Hersh citerer en unavngiven kilde,
der siger, at sabotagen blev udført af den amerikanske flåde.
Hersh siger, at Biden-administrationen planlagde sabotagen
i december 2021, to måneder før Ruslands invasion af Ukraine.
Du har vel set Seymour Hershs nye artikel:
"Hvordan USA ødelagde Nord Stream-gasledningen."
- Har du læst den? - Jeg kender til den.
Udover at tage fejl af fakta,
som han har gjort før på meget højt profilerede måder,
er det en misforståelse, at vores efterretningstjeneste
ikke er underlagt tilsyn.
Det er jo kun fra en enkelt kilde.
Ja, det har været kritikken.
Og hvad så?
Og hvad så? Det er en legitim kritik. Absolut, ikke?
- Sig mere. - Ja. Hvad skal jeg... Altså, det er...
Det er en legitim...
Men det eneste, jeg siger, er, at selvfølgelig var der...
Hvad skal jeg gøre?
Jeg kan ikke skrive, om det kom fra hæren eller luftvåbnet,
for jeg ville afsløre dem.
Selv hvis der er ni kilder, er det bedre bare med en.
- Det må jeg sige. - Tja...
Da man ikke ved det, vil man ikke skrive:
"Kilder i udenrigsministeriet og CIA var enige."
Hvad hvis kilden tog fejl, og det er én enkelt kilde? Hvad gør man så?
Jeg har arbejdet i 20 år med ham, jeg så har taget fejl af.
Gang på gang siger han ting, der er rigtige.
LIBANON
FAMILY JEWELS
MY LAI-MASSAKREN
SAMSON OPTION
- Ja. - Ja. Det er det, ikke?
- Et af dem. - Nej.
- Der er to eller tre. - Skal vi se på tidskoden?
Her er problemet med det.
På én side har du tre personer,
som er helt private, fortrolige kilder.
Det er mennesker, jeg aldrig vil nævne navnene på.
Jeg kan ikke.
Så jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
At sige deres navne ville være morderisk.
Se her. Jeg ved ikke, hvordan det her endte i din mappe.
Det er gået langt ud over det, jeg troede ville ske.
Og det er ikke godt for mig eller mine folk.
Hvad fanden laver det i dine hænder.
Jeg kigger og tænker: "Hvad er det?"
Jeg tager hjem, og jeg ser på de ting og...
Han er fra FBI, men de fleste af dem er fra CIA.
Jeg har en idé om nogle af disse mennesker,
og jeg tror ikke, vi er i en position til, eller at vi...
- Jeg vil gerne stoppe. - ...vil bringe dem i fare.
Og du ved, jeg...
Jeg har en kontrakt med dig. Jeg gør det.
- Jeg har været tro. Jeg har været god. - Sy, vent.
Jeg skulle ikke have sagt ja,
men for 20 år siden sagde jeg: "Jeg gør det, når jeg er klar."
Du spurgte mig igen. "Ja. Hvorfor ikke?"
- Sy... - Jeg er ambivalent.
I ved for meget om, hvad jeg laver.
I har for mange folk...
I ved ikke engang, hvem de er, nogle af dem, men de er...
Jeg vil ikke fortælle jer mere, så jeg stopper nu.
Måske skal vi cutte eller...
Nej, lad os bare stoppe.
- Cut kameraerne. - Tal videre. Vi cutter kameraerne.
Det er ikke nemt for dig.
Jeg var glad for ikke at tale om mig selv.
Meget glad.
Men jeg gør det.
Så der er nogle dage, hvor jeg er irriteret på mig selv, men
hvis man gør noget, skal man gøre det 100 procent.
Der er ingen ambivalens.
Der er altid ambivalens, men glem alt om ambivalens.
Jeg... Jeg gav jer mine noter.
Og der er vi nu.
Lad os få noget på det rene.
Jeg går ikke fra alt. Jeg har været gift i 60 år,
så det er ikke, fordi jeg går fra alt.
Nogle ting holder jeg mig til.
Vi har meget få ord, hvor du taler om Elizabeth.
Det er kompliceret, fordi hun er psykoanalytiker.
Hun er meget dedikeret til sit arbejdes fortrolighed.
Hvad kan vi så sige?
Hun er en speciel person. Lad mig sige det sådan.
Og hun ventede på, at jeg blev voksen. Det er fair.
Jeg var altid lidt i en anden verden.
Jeg er ikke en tosse. Jeg har en familie med børn.
Jeg kunne ikke have giftet mig bedre, for der var altid nogen,
der fik mig til at fokusere.
Jeg er tydeligvis en energisk person.
Så jeg giftede mig med den rette person,
som kan berolige mig
og holde mig fra at gå i total fortvivlelse.
Fordi det ofte var så trist.
Jeg skrev så forfærdelige ting.
Der var øjeblikke, da jeg skrev om My Lai.
Jeg hørte om, at de spiddede toårige børn med bajonetter.
Og jeg havde en toårig.
Det var første gang, jeg ikke kunne klare det.
Så jeg ringede til Liz.
Jeg sagde: "Jeg ved det ikke. Jeg tror ikke, jeg kan klare det."
Og hun sagde: "Det har intet at gøre med din søn eller mig.
Det har intet med det at gøre.
Det handler ikke om dine børn." Så det hjalp.
Hun fik mig igennem det, når jeg tudede i en telefonboks.
Nogle gange er jeg meget fortvivlet. Så...
Jeg var heldig at gifte mig med hende.
Jeg tager Times.
Hun får Post.
Jeg har skrevet om Syrien, for jeg var chokeret over,
at det faldt så hurtigt.
EN NY TID I SYRIEN
Jeg læser det og siger til mig selv: "Jeg fejlbedømte ham."
SYRERE SER TORTURRÆDSLER
Det er længe siden... Jeg har ikke set artiklen i årevis.
Jeg skrev artikler til London Review.
Der var rapporter om, at Assad brugte nervegas mod sit folk.
HVIS SARIN?
Jeg så ham et par gange,
og jeg troede ikke, han var i stand til det.
Punktum.
Lad os kalde det forkert.
Lad os kalde det meget forkert.
Er det, fordi du kom for tæt på magten?
Selvfølgelig.
Hvad ellers?
Menneskerettighedsfolkene var over ham.
Han var ikke Moder Teresa, men jeg troede, han var okay.
TUSINDER FINDER ALDRIG PÅRØRENDE
Men hvis jeg har påstået at være perfekt, så trækker jeg det tilbage.
Jeg var ikke perfekt.
Laura, du vil følge hele Den Grønne Zones perimeter, ikke?
Ja, det ville være godt.
Okay.
Der er gået fem dage, siden landstyrkerne gik ind i Irak.
Der er gået næsten fire dage og 30 minutter, siden luftkrigen begyndte.
Vi er stadig meget tættere på begyndelsen end på slutningen.
IRAK-HØGENE
Jeg var meget imod den krig, for den gav ingen mening.
VIL DERES KRIGSPLAN VIRKE?
Men The New Yorker var villig til både at køre positive historier
og mine hårde artikler om det.
MÅL I BEVÆGELSE
På et tidspunkt blev jeg Sys redaktør, da han skrev for The New Yorker.
Lige før invasionen af Irak
ringede Sy og var helt vild af raseri.
Jeg tror, en del af ham undrede sig over, hvorfor vi ikke alle sammen
kastede os ud foran maskinen for at få den til at stoppe.
Han sagde: "Dette er vores tids moralske spørgsmål."
Og han syntes bare, det var en stor fejl.
Han syntes, det var en stor fejl.
Det er ham. Det var Sadiq, som fortalte mig historien.
Sadiq var en to- eller trestjernet general i det irakiske luftvåben.
OPERERET AF USA
Han spurgte: "Kender du til fængslet i Abu Ghraib?"
DØD AF TORTUR
Han sagde: "De arresterer alle og sender dem til Abu Ghraib."
Folk, der ikke havde noget med det at gøre.
Der var seksuelle overgreb, og der var overgreb på børn.
Frygteligt misbrug.
Måneder senere får jeg et opkald fra en tidligere efterretningsofficer
ved navn Roger Charles.
Han var pensioneret og ansat af 60 Minutes.
Så han kom og sagde: "Vi har et problem."
Han fortalte om Abu Ghraib, og jeg sagde: "Åh!"
CBS havde billeder.
De havde fået billeder fra nogen,
og de viste tortur.
Men de kunne ikke få det på tv.
Hvad gjorde regeringen?
Alt, hvad de kunne for at stoppe historien ved at sige til direktøren fra CBS:
"I offentliggør ikke historien, for det vil skade krigen."
Jeg ringede lidt rundt.
Jeg hørte, at en af de soldater, der var blevet anklaget,
blev repræsenteret af en advokat, der repræsenterede en My Lai-fyr.
Så jeg tog op til New Hampshire for at se ham.
Han sagde til mig: "Ved du, der var en rapport?"
Jeg sagde: "Hvad snakker du om?" Så gav han mig den her.
Det er den, han gav mig. Interviewet stoppede her.
Jeg begyndte at læse rapporten og smuttede.
DELE AF DENNE EFTERFORSKNING ER HEMMELIGE
KONTAKT GENERALADVOKATEN FOR TILLADELSE
SYSTEMISK MISBRUG...
Rapportens forfatter var en tostjernet general ved navn Tony Taguba.
Jeg kunne ikke tro hans mod.
Han anklagede højere rangerende generaler for grove forseelser.
COVER-UP
Det startede med en fyr i enheden ved navn Darby.
Han gik til hærens kriminalefterforskningsenhed
og gav dem billeder.
Der var tusindvis af dem.
SPARKET OG TÆSKET
SMIDT NØGEN I CELLEN
Jeg arbejdede sent.
Sy ringede og sagde:
"Jeg har lige læst en rapport, der vil ødelægge hæren."
DETALJEREDE VIDNEUDSAGN GRAFISK FOTOGRAFISK BEVISMATERIALE
Rapporten var slem nok.
Men så fik jeg billeder.
De var forfærdelige.
CIA havde tæsket en fange ihjel.
Vi måtte fortælle 60 Minutes det.
Så jeg sagde til produceren: "Hvis I ikke gør det på torsdag,
udgiver vi rapporten med billeder på søndag
og skriver, at vi kører denne historie,
fordi et stort netværk kaldet CBS ikke opfyldte sine forpligtelser.
I andet afsnit."
For to uger siden modtog vi en appel fra forsvarsministeriet
og fra formanden for militærets stabschefer, general Richard Myers,
om at udsætte udsendelsen
på grund af faren og spændingerne på jorden i Irak.
Vi respekterer den anmodning, mens vi beder Forsvarsministeriet
om deres perspektiv på hændelserne i Abu Ghraib-fængslet.
Da billederne i denne uge cirkulerer andre steder,
og da andre journalister offentliggør deres version af historien,
gik Forsvarsministeriet med til at samarbejde med os.
Så det gjorde de.
Og om fredagen kom min historie ud.
TORTUR I ABU GHRAIB SOLDATER BRUTALISEREDE IRAKERE.
HVOR LANGT OP GÅR ANSVARET?
UTILGIVELIGT
'VI FIK DET DÅRLIGT'
FRA BILLEDE AF STOLTHED TIL SYMBOL PÅ MISBRUG
- Torturen varede i 18 dage. - Var det det samme hver dag?
Hver dag var mit skema 23 timers tortur og en times hvile.
Der var mange former for tortur.
Som disse billeder...
Jeg blev tvunget til at stå sådan her.
Med andre mennesker. Jeg blev tvunget til at stå sådan her.
De prøvede at afhøre mig.
En af dem sagde: "Tru ham."
"Hvis du ikke taler, hvis du ikke tilstår, lader vi soldaterne...
...voldtage dig."
FORSVARSMINISTER RUMSFELD & GENERAL PETER PACE
PENTAGON PRESSEMØDE
Lad mig følge op, hr. minister.
I betragtning af konsekvenserne, ikke kun af det, der står i denne rapport,
resultaterne specifikt, men billederne, fotografierne,
som du vidste for et par uger siden, ville blive udgivet,
hvorfor tænkte du så ikke på at bede om konklusionerne
eller se billederne på forhånd, så du kunne være forberedt?
Jeg spurgte vist til billederne og fik at vide, at vi ikke havde kopier.
Er det ikke korrekt?
Vi havde dem ikke her.
- Jeg havde dem ikke. - Han spurgte.
Flere gange på podiet har du sagt, at amerikanske tropper ikke torturerer.
Undergraver rapporten din opfattelse af, at USA ikke torturerer?
- Jeg er ikke advokat. - Men du...
Mit indtryk er, at der er anklager om misbrug,
som teknisk set vist er anderledes end tortur.
Et øjeblik.
Jeg ved ikke,
om det er korrekt at sige, hvad du lige sagde,
at tortur har fundet sted,
og derfor går jeg ikke med til at bruge ordet "tortur".
Du lytter til The Diane Rehm Show.
Hej, M, du er live.
Ja, først vil jeg sige, især til hr. Hersh,
at i al den her selvretfærdighed
gør du meget for at opmuntre til oprør
og terrorangreb på amerikanere.
Hr. Hersh er tydeligvis partisk. Lad os bare indrømme det.
Det er propaganda, om det viser sig at være sandt eller overdrevet,
og du vil være direkte skyldig og ansvarlig for eventuelle modreaktioner
ved at puste til ilden i historien.
- Nå, Sy Hersh? - Ingen kan lide budbringeren.
Jeg kan bare ikke lide, at amerikanske soldater torturerer folk.
KNÆKKE KEMISKE LYSSTÆNGER OG HÆLDE...
TRUE FANGER MED LADT PISTOL
HÆLDE KOLDT VAND PÅ NØGNE FANGER
SLÅ FANGER MED ET KOSTESKAFT OG EN STOL
TRUE MANDLIGE FANGER MED VOLDTÆGT
SLÅ OG SPARKE
Vi så, hvad vi så. Vi skrev, hvad vi hørte.
FILME NØGNE MÆND OG KVINDER...
STILLE FANGER OP I SEKSUELLE...
Hvordan skulle jeg ellers reagere end...
...at være vred?
Rumsfeld beskyldte mig for at lække det.
Jeg var indigneret. Jeg så ham i øjnene.
Så begyndte vi at tale om rapporten.
"Hvorfor skete det? Hvad gjorde du?"
Bla, bla, bla. Jeg blev ved med at gentage det.
Og så spurgte nogen: "Er det tortur,
eller er det misbrug?"
Jeg sagde: "Det er to forskellige ting,
når det kommer til forhør.
Misbrug er at give lussinger,
ikke give dem mad og sådan noget.
Tortur er, når man påfører alvorlig fysisk skade."
Så jeg giver dem et eksempel. "Du har en tilbageholdt,
der bliver afhørt nøgen,
hans tøj blev taget fra ham, han ligger på gulvet,
et kosteskaft bliver skubbet op i endetarmen på ham,
og han bliver sparket af to civile forhørsledere."
Det er tortur.
Selvfølgelig ved vi det.
Det er ikke vigtigt, hvad jeg tror, men hvad man kan finde.
På et tidspunkt i et radiointerview...
Jeg er nødt til at gå.
...sagde jeg: "Her er mit telefonnummer. Bare ring."
Kontakt mig på 202-872-0703.
Bare ring. Læg et nummer. Jeg kontakter dig.
Og jeg blev ringet op et par timer senere af en kvinde, der ville tale med mig.
Vi mødtes på en TGI Fridays.
Vi talte sammen et stykke tid, og...
ANONYM KILDE
Så sagde jeg: "Jeg har min computer her.
Jeg kan vise dig billederne."
Og vi var i en bås, et relativt privat sted.
Så jeg åbnede computeren og delte nogle af billederne med ham.
Jeg lånte min tidligere svigerdatter min computer, da hun var udsendt til Irak.
Så da hun kom tilbage,
afleverede hun min computer,
og jeg bemærkede, at der var mange billeder på den.
Hun var ikke involveret,
men hun var blandt de mange, som disse billeder blev delt med.
De billeder, jeg husker mest,
var af en mand, der blev truet med en hund.
Frygten var så tydelig.
Jeg kan huske, at Sy sagde til mig:
"Det er virkelig vigtige sager.
Vil du være villig til at give mig en kopi af dem?"
Og jeg var tilbageholdende, fordi jeg var...
Jeg var bange.
KOMMANDOVEJEN
Men jeg ville have det frem. Jeg ville have sandheden frem.
HVORDAN FORSVARSMINISTERIET HÅNDTEREDE KATASTROFEN I ABU GHRAIB
Hvad ville der være sket, hvis der ikke var billeder?
Hvis der ikke var billeder?
Ingen historie.
Jeg har sendt dig lige under tre dusin billeder.
Jeg har 10.000 billeder
fra nord til syd i Gaza.
ANONYM KILDE
Jeg vil gerne spørge dig, hvordan du fik dem, men det gør jeg ikke.
Så fortæl mig, hvad jeg ser.
Det er israelske besættelsessoldater i folks hjem,
som giver enheden et sæt instrukser.
De ved godt, hvor der er civile, før de bomber dem.
Men de billeder har bogstavelig talt navne på væggene.
De skal bruges til at forstå hændelserne
og hvem, der var hvor.
Du har et billede, for eksempel 3A.
3A. Lad mig finde det.
Hvor de har markeret hele Gaza.
Hvilke bataljoner kommer ind fra hvilke områder.
Med dette, plus en liste over massakrerne,
kan vi spore det til den enhed, der begik krigsforbrydelsen.
Folk er begyndt at retsforfølge dem,
så derfor flipper hæren ud.
Okay, og det er baggrunden.
Må jeg ikke skrive noget af det her?
Nej, ikke endnu, men jeg kommer til dig, når vi er klar.
BEFRI CALLEY
William Calley stod ret, da oberst Clifford Ford læste dommen op.
Juryen fandt ham skyldig i tre anklagepunkter for overlagt mord,
og ét for overfald med mord til følge som hensigt.
CALLEY FÅR LIVSTID
HÆRENS INDESPÆRRINGSFACILITET
Befri Calley nu!
Mens der var demonstrationer for Calley,
kom hundredvis af telegrammer ind på Western Unions kontor,
og de fleste protesterede mod dommen og lovede Calley deres støtte.
Den hedder "Battle Hymn of Lt. Calley".
Jeg hedder William Calley Jeg er soldat i dette land
BEFRI CALLEY
Jeg har gjort mit For at være en stolt mand
Men de har gjort mig til en skurk De har stemplet mig
Mens vi marcherer videre
Den dag, hvor Calley blev dømt,
ringede radiostationer for at få ekstra kopier.
Du sendte 16.000 i aftes, og hvor mange kan du give mig i dag?
Jeg er bare endnu en soldat Fra USA's kyst
Glemt på en slagmark 16.000 kilometer mod øst
Mens livet fortsætter Fra New York til Santa Fe
Mens vi marcherer videre
I eftermiddags beordrede præsidenten Calley løsladt fra fængslet.
Han tilbragte kun tre eller fire måneder i fængsel.
Og så var han ude.
Vi har en kultur med masser af vold.
Det er bare så brutalt.
Det er et niveau, man ikke kan nå.
Hvorfor fortsætter du så med arbejdet?
Man kan ikke have sådan et land.
Derfor har jeg været på krigsstien lige siden.
Man kan ikke have sådan et land, der ser den anden vej.
Det må være mantraet i det, jeg gør.
DEDIKERET TIL DEM, DER BLEV DRÆBT OG NÆGTET RETFÆRDIGHED,
OG TIL DEM, DER GØR MODSTAND I FORTIDEN OG FREMTIDEN.
Tekster af: Martin Larsen