Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
TANULMÁNY A VEGYI ÉS BIOLÓGIAI HADVISELÉSRŐL
Az Egyesült Államokban öt nagy bázison
gyártanak és kutatnak vegyi és biológiai fegyvereket.
Előfordultak balesetek?
Például a dugwayi incidens.
Egy vasárnap a tenyésztők észrevették, hogy hullanak a birkáik.
Hétfőre 6000 pusztult el.
DESERET TESZTKÖZPONT DUGWAY KÍSÉRLETI TELEP
A 60-as évek óta kísérleteznek ott ideggázzal.
Valami félrement.
A légierő egyik gépe 150 liter, vörösre festett ideggázt szállított.
VX IDEGGÁZ
Kiömlött Salt Lake City felett.
TITKOSÍTÁS ALÓL FELOLDOTT KATONAI FELVÉTELEK
És a családja? Tapasztaltak bármilyen egészségkárosodást?
Hát, azt nem tudom, hogy ettől van-e.
Szombaton mindenkinek ment a hasa,
és egész éjjel hánytunk.
Még ha nincs is összefüggés, akkor is ijesztő.
A Dugway Kísérleti Telep orvosai, állatorvosai és műszaki szakemberei
a helyszínen vannak,
és vizsgálják a probléma természetét.
Jelenleg csupán találgatnánk, ha megpróbálnánk megnevezni
a juhok pusztulásának konkrét okát.
FIGYELEM: ZÁRT TERÜLET!
Nem érdekel, mit mond a hadsereg. Utánajártam egy cikkem kapcsán.
Azokkal a birkákkal ideggáz végzett.
A hadsereg maszatolhat, de akkor is ideggáz volt.
Minden forrásom ezt állítja,
de nyilvánosan senki sem meri kimondani, hogy hazudnak.
Rendben.
ÍRTA: SEYMOUR M. HERSH
Jaj már!
Gyerünk! Rendesen!
SH-BX24 – A HATALOM ÁRA SH-BX03 – BIN LÁDEN
SH-BX03 – TERROR ELLENI HÁBORÚ
Azt írja: „Úgy tűnik, Hersh sokat tud a nyomozás tárgyáról.
De semmi gond, főnök. Az eltussolásról nem tud.”
Elképesztő. Ezt egy éve láttam először.
Jól van. Kezdhetjük.
- Rendben. - Mi legyen?
- Mindent felvesznek? - Szeretnénk beszélni a forrásokról...
Maguk szeretnének róluk beszélni.
- De... - Én meg nem szeretnék.
Nem konkrét személyekről, inkább arról, milyen típusú emberekkel beszél.
Már beszéltünk néhányukról.
És tegnap este belenéztem a jegyzetekbe, tele vannak nevekkel.
Soha az... Ilyesmi csak a haláluk után történhetne.
Senkit sem fogunk leleplezni, Sy.
Néhányan talán még élnek, értik?
Sokan ki nem állhattak, mégis szóba álltak velem.
Miért találkoztak szívesen önnel?
Ki tudja? Ha az ember a titkosszolgálati világban dolgozik,
és egy kívülálló olyan kitartó, hogy mindenhová bejut,
miért ne beszélnének vele? Gőzöm sincs.
Nem elemzem pszichológiailag a forrásaimat,
ahogy szerencsére magamat sem.
Bár tudom, hogy szeretnék, de nem fog megtörténni.
Lássuk, vannak itt páran, akik...
Ez az illető például Kissingernek dolgozott, és itt...
Itt a CIA-s hölgy.
Nehéz ügy, hogy kiben bízhatunk.
Magukban is alig bízom.
LAURA ELŐSZÖR 2005-BEN KERESTE MEG SYT A FILM ÖTLETÉVEL.
MAJDNEM 20 ÉVVEL KÉSŐBB MONDOTT IGENT.
MARK HÁROM OKNYOMOZÓ DOKUMENTUMFILMEN DOLGOZOTT EGYÜTT SYJAL.
Megtanultam, hogy ne aggódjak mások véleménye miatt,
hiszen az írásaimmal mindig feldühítettem bizonyos köröket.
Nagyon nehéz Amerika történelméről írni.
Mindig van egy mélyebb réteg.
Újságíróként titkokat és tényeket tárok fel, ha erre van szükség.
Miért tesszük közzé ezeket? Hisz tudjuk,
hogy törvényt szegünk, és nemzetbiztonságot sértünk.
Ezek szigorúan titkos információk.
Mégis nyomós okunk van rá, ugyanis felelős tisztségviselők
nem végzik jól a munkájukat.
És ez a lényeg. A sajtót elvileg semmi sem gátolhatná abban,
hogy azt tegyen közzé, amit csak akar,
hisz az alkotmány is ebben a szellemben íródott.
AZ EGYESÜLT ÁLLAMOK BŰNEI: SEYMOUR HERSH AZ IGAZSÁG NYOMÁBAN
Amikor küzdelembe bocsátkozunk,
az amerikaiak azt szeretik, ha így kerekednek felül,
az ellenfél pedig így marad alul.
Vietnámban nem ilyen háborút vívunk.
A mozgásunk inkább így érzékeltethető.
Az övék pedig ilyen. Nincs meredek emelkedés és zuhanás.
De megyünk tovább.
Elégedettek vagyunk az eredményeinkkel.
Nagyobb veszteséget okozunk nekik, mint amennyit elszenvedünk.
KEZELŐPULT
SÜRGŐS – HANOI BOMBÁZÁSA ÍRTA: SEYMOUR HERSH
A PENTAGON ELISMERI,
HOGY AZ ÉSZAK-VIETNÁMI LÉGITÁMADÁSOK SORÁN CIVIL TERÜLETEKET IS ÉRT KÁR
AKADOZIK A HARCKÉSZÜLTSÉG ELÉRÉSE
SZÁZADOSHIÁNY A SEREGBEN
POTENCIÁLIS HADMŰVELETEK A MEKONG-DELTÁBAN
FORDULÓPONTHOZ ÉRHET A HÁBORÚ
A Pentagon különös hely.
Az ember odamegy, kávézik, elbeszélget, átfutja a lapokat.
Fél 11-kor van egy eligazítás. Abból leadnak valamit.
Ezek az emberek sok pénzt keresnek azzal, hogy sajtótájékoztatókat hallgatnak,
kivárják, míg elkészül a leirat, majd egy 500 szavas cikket írnak belőle.
Lényegében ebből élnek. Ez nem túl sok.
Szerintem Amerikában nem is annyira a cenzúra a baj,
hanem a sajtó öncenzúrája.
Amikor az AP pentagoni tudósítója voltam,
nem a kollégáimmal ebédeltem,
hanem fiatal tisztek társaságát kerestem.
Beszélgettünk kicsit a fociról, összeismerkedtünk.
Én is voltam katona. Tartalékosként szolgáltam.
Idővel elkezdtek olyasmiket elejteni, hogy maffiamódszerekkel gyilkolunk odaát.
Mire én: „Ezt hogy értitek?”
ISTEN HOZTA
Folyamatos volt az agymosás.
A fejesek eldöntötték, hogy mi hozható nyilvánosságra.
És Vietnámban nyílt öldöklés zajlott.
TÁMOGASSUK KATONÁINKAT! HOZZUK HAZA ŐKET!
PENTAGON ÉSZAKI PARKOLÓ
RENDŐRBÍRÓ
KATONAI RENDÉSZET
Valahogy haszontalannak éreztem magam.
A saját helyzetem és a háború állása is nyugtalanított.
Volt egy hatalmas, lehetetlennek tűnő sztorim.
Ami mégiscsak igaz.
Ott volt ez a hatalmas igazság,
és nem láttam a hozzá vezető utat.
Ez pedig aggasztott. Sokat gondolkodtam rajta.
Egy szerkesztővel folytatott vita után otthagytam az AP-t.
Akkor már feleségem és gyerekem volt, de pénzem nem sok.
Szabadúszóként kezdtem dolgozni.
Egy nap felhívott egy ismeretlen férfi.
Elmondta, hogy szörnyű atrocitás történt Vietnámban, amit el akarnak tussolni.
Zavaros sztori volt.
TŰZ
Úgy mesélte, hogy egy katona bekattant, és agyonlőtt egy csomó embert.
Nem tudott sokat, de a hadsereg pánikba esett miatta.
Sem neveket, sem mást nem tudtam.
Bementem néhányszor a Pentagonba. Volt egy ezredes, akit kedveltem.
Összefutottam vele, és láttam, hogy dandártábornok lett.
Megszólítottam: „Jó napot! Rég nem láttuk egymást!”
Megkérdeztem, mi történt a térdével. Azt mondta, golyót kapott.
Mire én: „Térden lőtte magát, hogy előléptessék és kitüntessék?”
Nevetett, és elküldött a francba.
EISENHOWER FOLYOSÓ
Ahogy sétáltunk, megkérdeztem, mit csinál mostanában.
Mire ő: „A vezérkari főnöknek dolgozom.”
„Westmorelandnek?” Bólintott: „Igen.”
Megkérdeztem, mit tud a katonáról, aki szétlőtt egy falut.
Mire ő: „Sy, figyeljen!
Remélem, az a Calley a pokolban fog rohadni.”
Calley? Megvolt a név.
Persze először rosszul írtam le,
de végül találtam egy rövidhírt a New York Timesból.
Az írás szerint egy bizonyos William L. Calley hadnagyot
emberölés vádjával tartóztattak le.
Szóval „Calley”, ugye?
Kiderítettem, hogy Latimernek hívják az ügyvédjét.
Felhívtam, bemutatkoztam, és elmondtam,
hogy a nyugati partra tartó gépem megáll Salt Lake Cityben.
Megkérdeztem, beugorhatnék-e hozzá.
Ő meg beleegyezett.
Persze nem így volt, csak spontánnak akartam tűnni.
Miután beléptem, előhúzott egy papírlapot.
VÁDIRAT
Egy vádiratot.
Calley hadnagyot 109 ember meggyilkolásával vádolták.
Ott hevert előtte az asztalon, megfordítva.
Arra gondoltam,
hogy amíg cseverészek vele, és jegyzetelést színlelek,
betűről betűre leírom, amit csak tudok.
VÁD: A KATONAI BÜNTETŐ TÖRVÉNYKÖNYV 118. CIKKELYÉNEK MEGSÉRTÉSE
IFJ. WILLIAM L. CALLEY
Kezemben volt a bomba.
ÜDVÖZÖLJÜK FORT BENNINGBEN
Elhatároztam, hogy meg kell keresnem Calley-t.
Elrepültem Fort Benningbe.
A viseltes esküvői öltönyöm volt rajtam.
Napokig ugyanazt a ruhát hordtam.
FŐ TÁMASZPONT
Kora reggel érkeztem.
Végül mázlim volt, és még aznap éjfélkor rátaláltam.
Calley-t az ezredesek és tábornokok szállásán helyezték el.
Ott kerestem volna utoljára.
Teljesen más volt, mint hittem. Én egy szörnyeteget akartam látni.
És elkezdett összevissza hazudozni:
„Tűzharcba keveredtünk, senki sem tudta, ki kivel van.
A dolgomat végeztem, a katonáimat védtem.
Civilek is meghaltak, de az életünkre törtek.”
Majd hozzátette: „A parancsnokom, Ernest Medina is vizsgálat alatt áll.
Majd ő elmondja.”
Felkapta a telefont: „Százados úr! Itt egy washingtoni újságíró.
Mondja el neki, hogy csak parancsot követtem!”
Mire Medina: „Fogalmam sincs, miről beszél!” És lecsapta a kagylót.
Calley pedig rám nézett:
„Lehet, hogy bűnbak leszek.”
A HADSEREG SZERINT LEGALÁBB 109 VIETNÁMI CIVILT ÖLT MEG
EGY „PINKVILLE” NEVŰ VIETKONG BÁZISON VÉGREHAJTOTT BEVETÉS SORÁN.
A TERÜLET KIÜRÍTÉSE
CIVIL ÁLDOZATOK
Sy több újságnál is házalt vele,
de senkinek sem kellett.
Végül a kezembe nyomta, és annyit mondott:
„Ne kúrd el!”
A következő kilenc órában végighívtam
az összes amerikai újság felelős szerkesztőjét,
és lyukat beszéltem a hasukba.
Sy, ön a múlt héten robbantotta a hírt a hadnagyról,
akit 109 vietnámi civil meggyilkolásával vádolnak.
Hol jelent meg először a cikk?
A Chicago Sun-Timesban fél hatkor, ami Washingtonban fél hét.
- Ez az ön Dispatch-cikke volt. - Igen.
És utána nagyjából 30 lap első kiadásában jelent meg.
A téma eléggé szembement a hivatalos állásponttal.
A Life magazint nem érdekelte.
A Lookot sem. Akkor lépett a képbe David Obst a Dispatchtől.
Garantálta, hogy változtatás nélkül címlapokra juttatja a cikket.
A Pentagonban most nem rajonganak értem.
Ők ezt megpróbálták eltussolni.
Én pedig keresztbe tettem nekik.
Hadnagy úr, egy pillanatra!
KATONAI RENDÉSZET
A Pentagon őrültnek állítja be Calley-t.
Szerintem viszont nem az. És ez felvet egy fontos kérdést.
Tényleg parancsba adták, hogy mindenkit lőjenek le?
És ha igen, ez a bevett gyakorlat?
Kitartás, Calley!
CALLEY HADNAGY
Ebben a sztoriban több volt.
Biztos voltam benne. Csak nem tudtam, merre induljak.
A hadsereg nem segített volna, az biztos.
- Nem kapcsoltam ki. Elnézést! - Semmi gond.
De tényleg. Oké.
Csak azért hívtam, mert azt mondtam,
a figyelmeztetés Iránból érkezett, de Szaúd-Arábián át.
- Bár szerintem nincs jelentősége. - Nem, azt mondta, „vélhetően Iránból”.
Jó. Iránból is jött, de a szaúdiakon át.
- De semmi gond. Így is jó. - Nem.
- Nem kell átírnunk. - Nem szabad túl sokat elárulni.
Viszhall! Próbálok elköszönni. Viszhall!
Azt mondja, ne áruljunk el túl sokat.
Mondom tovább.
Visszamentünk a Macomb utcai házamba.
Sy a Washington Postot olvasta,
és kiszúrt egy eldugott kis cikket
egy Ron Ridenhour nevű srácról,
aki azt állította, hogy ő jelentette a mészárlást a hadseregnek.
Ridenhour nyolc hónappal azelőtt írt egy levelet.
Elküldte 30 képviselőnek, az egyesített vezérkar elnökének, minden tábornoknak
és az elnöknek is a Fehér Házba. Egy sötét ügyről számolt be.
Hazamentem, bepakoltam, pénzt kértem kölcsön,
majd elutaztam hozzá Kaliforniába.
Konkrétan azt mesélték, hogy láttak...
egyes katonákat
és tiszteket átvonulni a falun,
akik az út mentén vagy a falu közepén álló embereket
egyszerűen lelőtték.
Ahogy meglátták őket, minden provokáció nélkül tüzet nyitottak rájuk.
Cselekednem kellett. Muszáj volt tennem valamit.
Nem élhettem volna le az életem ezzel a teherrel.
Akkor nem tudtam volna tükörbe nézni.
Ridenhourtól megkaptam a század névsorát.
És megadta két ember nevét, akik hajlandóak lesznek beszélni.
Az egyik egy fiatal, mormon srác volt Utah-ból.
Michael Terrynek hívták.
Még aznap este elmentem hozzá.
Ő fogalmazott így: „Olyan volt, mint a náciknál.”
EGY TISZT MEGPARANCSOLTA, HOGY LŐJE LE ŐKET,
DE A FIÚ KÉPTELEN VOLT RÁ.
A másik illető, akit Ridenhour említett, Michael Bernhardt volt.
Vele Fort Dixben találkoztam.
Azt a sztorit lehetetlen lett volna elszúrni.
Csak hagyni kellett, hogy kibontakozzon.
Megvoltak a jegyzetek Terrytől és Bernhardttól is.
Elég volt hagyni, hogy ők mondják el a sztorit.
„ELŐRE MEGFONTOLT, HIDEGVÉRŰ GYILKOSSÁG VOLT, ÉN PEDIG VÉGIGNÉZTEM”
– MONDTA A KELETI PARTON SZOLGÁLÓ MICHAEL BERNHARDT ŐRMESTER.
„A HADSEREG MEGTILTOTTA, HOGY BESZÉLJEK” – KÖZÖLTE BERNHARDT.
„DE BIZONYOS PARANCSOK VÉGREHAJTÁSÁT SZEMÉLYESEN KELL MÉRLEGELNEM.”
Mi volt a parancs?
A bevetés előtt a parancsnok arra utasított minket,
hogy semmisítsük meg a falut és a lakosságát.
Vietkongoknak tartották a faluban tartózkodó embereket?
Az ott tartózkodó emberek... Ön fogalmazott így.
Az ott tartózkodók közül többen...
még járni sem tanultak meg. Nem hiszem, hogy vietkongok voltak.
VEGYES REAKCIÓK A VIETNÁMI MÉSZÁRLÁS HÍRÉRE
Az emberek nagy része nem akarta elhinni.
Ránk, a hírhozókra haragudtak.
SOKAN KÉTELKEDNEK A MY LAI-I HÍREKBEN
Senki nem akart szembenézni azzal, hogy Amerika a rosszfiú.
ZAVAROSAK A VIETNÁMI MÉSZÁRLÁS BIZONYÍTÉKAI
„KÉTSÉGES” A VIETNÁMI MÉSZÁRLÁS TÉNYE
A „MÉSZÁRLÁSRÓL” SZÓLÓ HÍREKET PROPAGANDÁNAK BÉLYEGEZTÉK
Az utóbbi időben néhány, súlyos incidensekben érintett személy
kiemelt sajtófigyelemben részesült.
Egyesek szerint ezek az ügyek az egész hadsereget minősítik.
Pedig csupán egy maroknyi szánalmas alak tettei.
A hadsereg mint intézmény felett nem szabad ítéletet mondani.
Próbáltam összerakni a képet.
Mi a fene történt?
Ez volt a célom.
És egyre több embert találtam.
Sok olyan embert, akik rengeteget meséltek.
Egész pontosan mit akart kideríteni?
Azt, hogy hogyan történhetett ez. Hogyan szálltak alá az őrületbe?
Olyan dolgokról kérdez, amelyekre gondolni sem akarok.
Kerestem a srácot, akinek leszakadt a lába, Paul Meadlót.
Indiana egy eldugott szegletében élt.
Egy tanyán. Egy régi, lepusztult tanyán.
Kijött egy jellegzetesen déli asszony.
Mondtam, hogy Paulhoz jöttem.
„Újságíró vagyok, és a seregben történtekről szeretnék beszélgetni vele.”
A nő válasza örökre belém égett.
Keserűen azt mondta: „Én egy rendes fiút adtam nekik,
ők egy gyilkost küldtek vissza.”
Amikor visszatért,
állandóan dadogott, és...
Megkérdeztem tőle, hogy mitől van ez.
Azt felelte: „A poklok poklát jártam meg, anya.”
Megkérdeztem Paultól, hogy mi történt.
Ő pedig mondani kezdte...
„Ölés, gyilkosság, ölés, vezeklés.”
És... Minden kertelés nélkül.
Sy felhívott, és közölte:
„Megvan az évszázad címlapsztorija.”
„RENDES FIÚT KÜLDTEM, GYILKOST CSINÁLTAK BELŐLE.”
MIÉRT TETTE? „PARANCSRA” – MONDTA MEADLO.
Felhívtam a CBS esti híradóját.
Aztán olyat tettem, amit elvileg tilos,
de ezt akkor még nem tudtam.
Azt mondtam: „Pénzt kérünk érte.”
Kérdezték, hogy mennyit.
Fogalmam sem volt, csak rávágtam: „Tízezer dollárt.”
Rövid csend, majd: „Rendben.”
Mike Wallace-t jelölték ki az interjúra.
Két perc után közölte: „Azonnal vigyük egy stúdióba!”
És felvették.
Hány embert gyűjtöttek össze?
Körülbelül 40-45 embert tereltünk össze a...
mint mondtam, a falu közepén.
- Kik voltak ezek? Férfiak, nők, gyerekek? - Ezek mind.
- Csecsemők? - Azok is.
Összetereltük és kényszerítettük őket, hogy guggoljanak le.
Aztán... Calley hadnagy megkérdezte: „Ugye tudod, mi a dolgod velük?”
Mondtam, hogy igen.
Magától értetődőnek vettem, hogy csak őriznünk kell őket.
Elment, majd úgy 10-15 perccel később visszajött,
és azt kérdezte: „Miért nem öltétek még meg őket?”
Azt feleltem: „Nem gondoltam, hogy meg kell ölnünk őket.
Azt hittem, vigyáznunk kell rájuk.” Mire ő: „Nem. Meg kell halniuk.”
Aztán... hátralépett három-négy métert, és tüzet nyitott.
Mondta, hogy én is lőjek, így hát lőni kezdtem.
Körülbelül négy tárat eresztettem a csoportba.
- Férfiakra, nőkre és gyerekekre? - Így van.
- És csecsemőkre? - Igen.
Hogy lehet lelőni egy csecsemőt?
Nem tudom. Az ember csak megteszi.
„CSECSEMŐKET LŐTTEM LE... AZ EMBER CSAK MEGTESZI”
Nem, nem, nem megyünk!
ÍGY HASZNOSUL AZ ADÓD
„ÉS CSECSEMŐKRE?” „IGEN”
A hadsereg fotósa, Ron Haeberle két gépet használt.
A seregnek a fekete-fehérek képeket adta le.
AZONOSÍTATLAN AMERIKAI KATONÁK MY LAI TÉRSÉGÉBEN
Arról senkinek nem beszélt, hogy volt nála egy tekercs színes film is.
Az első cikkem megjelenése után eladta a képeket.
EXKLUZÍV FÉNYKÉPEK ÉS BESZÁMOLÓK A MY LAI-I MÉSZÁRLÁSRÓL
„MY LAI TELJES MEGSEMMISÍTÉSE VOLT A PARANCS”
„A MI SZEMÜNKBEN ŐK NEM CIVILEK, HANEM VIETKONGOK VOLTAK”
A MÉSZÁRLÁS, AMI SOKKOLTA A VILÁGOT
A képek azonnal bejárták a világsajtót.
AZ EMBERSÉG HALÁLA EGY VIETNÁMI FALUBAN
Hány családtagod halt meg?
Négy.
Mit láttál, amikor visszatértél a piacról?
Túl kicsi vagyok. Féltem odanézni.
Te vagy az egyetlen túlélő a családból?
Igen.
Mindent porig égettek.
Valakit megvertek, valakit elhurcoltak. Mindenkit megöltek.
Tudja, hogy miért?
Nem. Fogalmam sincs, miért.
Mindenkit összetereltek. Még a szerzetest is kivégezték.
Meg tudná becsülni, hányan haltak meg?
Hány embert öltek meg?
Igen.
Nem tudom, de halál volt mindenütt. Rengeteg holttestet láttam.
Az unokaöcsém, aki épp csak járni tanult,
a nyakamba csimpaszkodott, és sírt: „Anyu...”
Aztán „bumm”, lelőtték, és meghalt. Én csak feküdtem ott.
MY LAI TÖRTÉNETE MAJDNEM ELSIKKADT
A SZABADÚSZÓ HERSH ÍRT RÓLA ELŐSZÖR EGY TELEFONOS FÜLES UTÁN
Mintha a szinte válogatás nélküli gyilkolás és erőszak lett volna a cél.
Mindenki félrenézett, azok az újságírók is,
akik biztosan tudtak róla.
MY LAI BIZALMAS
Felháborító. Ez hogy nem derült ki? Számomra ez a fő kérdés.
Lemészároltak 4-500 embert,
és ezt azokról a helikopterekről is látták,
amiket aznap harctámogatásra vezényeltek oda.
Aznap az Americal hadosztály vezérőrnagya is a levegőben volt.
Ahogy a dandárért felelős ezredes is.
És a harci kötelék parancsnoka is.
Néhány nap alatt 3-400 katona szerzett tudomást róla.
De senki sem szólt semmit. Senki sem jelentette.
Ebből csak kétféle következtetés vonható le.
Az egyik, hogy ez annyira döbbenetesen szörnyű esemény volt,
hogy még csak beszélni sem tudott róla senki.
A másik és szerintem logikusabb következtetés:
ez csak egy átlagos nap volt Vietnámban.
HOLTTESTEKET LÁTTUNK AZ ÁROKBAN. MEGÁLLTUNK ENNI (HOZZÁVETŐLEGES HELYSZÍN)
8 – EBÉD 7 – KB. 50 HOLTTESTET LÁTTUNK
Az egész sereg ráállt a holttestszámlálásra.
Az emberölések számában mérték a sikert.
Westmoreland számokat akart.
És hogyan produkálták az elvárt holttestszámot?
A My Lai-féle helyek lakóit vietkongnak bélyegezték,
és mindet megölték.
Háromféle módon gyilkoltak.
A századból nem mindenki, de a többség igen.
- Nem érti. - Csak elmondom, amit tettek.
Koncentráljunk a tényekre!
Kis csoportokba tereltek úgy 100 embert,
majd néhány katona gépfegyverrel tüzet nyitott rájuk.
Ezt nem tudhatja saját tapasztalatból.
- Újságíróként tudom. - Személyes tapasztalatból?
Ha csak a személyes tapasztalat számítana, az elnöki tájékoztatók se érnének sokat.
MINISZTÉRIUMI JELENTÉS A MY LAI-INCIDENS
A cikkem megjelenése után a sereg is vizsgálatot indított.
Megszereztem a tanúvallomásokat.
A seregben nagyon szerették volna tudni, hogyan jutottam hozzájuk.
Titokban kellett volna maradniuk.
LÉGI FELVÉTEL MY LAIRÓL ÉS KÖRNYÉKÉRŐL
Megjelölné újra a légi fotókon,
hogy legjobb tudomása szerint
hol látta azt az árkot
a holttestekkel?
Igen, uram.
5 – ÁROK, KB. 30-40 HOLTTESTTEL
P-152 SZ. BIZONYÍTÉK – A P-1 MÁSOLATA, MR. LACROSS JEGYZETEIVEL
P-189 SZ. BIZONYÍTÉK – A P-1 MÁSOLATA, MR. PENDLETON JEGYZETEIVEL
P-122 SZ. BIZONYÍTÉK – A P-1 MÁSOLATA, OLSEN ŐRMESTER JEGYZETEIVEL
EMLÉKEZETBŐL KÉSZÍTETTE: THOMAS J. KINCH WASHINGTON, 1970. JAN. 21.
EMLÉKEZETBŐL KÉSZÍTETTE: CALVIN L. HAWKINS WASHINGTON, 1970. FEBR. 6.
EMLÉKEZETBŐL KÉSZÍTETTE: DENNIS M. BUNNING WASHINGTON, 1970. JAN. 16.
FIÚ, LÁNY ÉS FÉRFI KÖNYÖRGÖTT AZ ÉLETÉÉRT
Nem biztos, hogy ezt hallani szeretnék.
Mindent hallani szeretnénk, amit tud.
Rendben.
Az első lövés egy csecsemőt talált fejbe,
nekem pedig felfordult a gyomrom, mert akkor először...
Öltem már embert azelőtt,
de ilyen közelről még sosem láttam, hogy milyen kárt tesz egy lövedék.
SZÉTSZÓRT HOLTTESTEK
Elmondaná, mi történt a csoport kivégzése után?
Hát...
Nagyjából akkortájt
többen is nőket erőszakoltak meg a környéken.
Egy-egy lányt akár hárman is egyszerre.
Elkapták a lányokat, és...
egy-két esetben le is lőtték őket, miután végeztek.
HALOTT NŐT LÁTTUNK EGY ÁGYBAN
Minden nappal 30 évet öregedtem.
Így éreztem.
És egyre csak rosszabb és rosszabb lett.
Két-három hónapon át kutattam fel a fiúkat,
és borzalmas dolgokat tudtam meg. Egyre többet.
Többször is úgy éreztem, hogy nem bírom tovább.
JELÖLETLEN SÍRHELY MY LAI (4) DÉLI SZÉLÉN
A vallomásokból kiderült, hogy My Lai nem egyedi eset volt.
Ugyanaznap történt egy másik mészárlás is.
A sereg elszigetelt esetként akarta beállítani My Lai 4-et.
Nemhogy a háború egészét tekintve,
de még aznap, abban a térségben sem volt az.
Két és fél km-rel arrébb ugyanez zajlott.
Tizennégy tiszt vett részt biztosan az eltussolásban.
A hadsereg végül csak kötelességmulasztással,
a szabályzat megsértésével
és a jelentéstétel elmulasztásával vádolta meg őket.
Gyilkosságban, annak tervezésében vagy eltussolásában vettek részt,
a vád pedig az volt, hogy nem írtak jelentést.
Westmoreland kitöltötte a négyéves mandátumát, és előléptették,
noha a hadseregben és a vezérkarban mindenki tudta,
hogy civileket öletett.
Igen.
Persze hogy védeni fogom.
Nem tudom, hogyan hivatkozzak önre. Mondja meg ön!
Nevezzen kutatónak, aki nemrég tért haza Gázából.
Amikor a nők és a gyerekek célzott támadásáról beszél,
kinek vannak erről statisztikái?
Ami a gyermekek szisztematikus, drónokkal történő támadását illeti,
több tucat olyan, orvosoktól származó röntgenfelvétel van a birtokomban,
amelyeken gyerekek nyakában és fejében láthatók drónlövedékek.
Ezek gyerekek.
Kibaszott rémálom, és még csak az elején vagyunk.
Én nem engedhetem meg magamnak azt a luxust,
hogy azt higgyem, nem tehetek semmit.
Naponta beszélek a barátaimmal, a szeretteimmel.
A tétlenséggel őket is cserben hagynám.
Visszamegy?
Az a tervem.
Az emberek nem értik, hogy ez precedenst teremt.
Gázában egymásba roskadt a múlt és a jövő.
Itt sűrűsödik egybe a kettő.
A pusztulásban.
Apám szinte soha semmiről nem beszélt velünk.
A kommunikációja a némaság és a dühkitörés között ingadozott.
Ez jellemző is a kelet-európaiakra.
Sokáig nem tudtam a titkokról.
Apám zsidó menekültként, angoltudás nélkül érkezett Amerikába.
Az óhazában hegedűművész volt, gyönyörűen játszott.
Egy kicsiny, Šeduva nevű faluból származott.
Akkoriban Litvániában zsidónak lenni egyet jelentett a megbélyegzéssel.
AZ EGYESÜLT ÁLLAMOKBA ÉRKEZŐ KÜLFÖLDI UTASOK JEGYZÉKE
Tizenhat-tizenhét évesen, úgy 1920–22 körül
Közép-Litvániából eljutott Hamburgba,
és összekapart 12 dollárt, hogy a fedélközben Amerikába jöjjön.
Szinte egyáltalán nem beszélt angolul.
NÉVVÁLTOZTATÁS BÍRÓSÁGI VÉGZÉSSEL, 1930. JÚLIUS 10-ÉN
ISADOR HERSHOWITZRÓL ISADORE HERSHRE
Évekkel később bevonultak a németek,
az összes zsidót az erdőbe terelték, és kivégezték őket.
Mindet kiirtották.
Erről soha nem beszéltem vele, mert nem is tudtam róla.
Soha egyetlen szó sem esett a holokausztról.
Pedig ezt a történetet meghallgattam volna.
Az édesanyja sem mesélt erről?
Anyám sosem beszélt semmiről. Ha mégis, nem mondott igazat.
Azonnal tudtam. Nálunk ez így ment.
Szeretett sütni, de ha nem volt rá ideje,
a bolti sütire mondta, hogy ő sütötte, mintha nem vettük volna észre. Tudja?
De sebaj. Anyám ilyen volt.
1944. ÁPRILIS
Van egy ikertestvérem, aki hullámelméleti fizikus.
Anyánk egyformán öltöztetett minket, de 13 évesen rájöttünk, hogy ez őrültség.
Semmiféle szellemi útravalót nem kaptam otthonról.
Úgyhogy beléptem a Hónap Könyve Klubba.
KEZDJE TAGSÁGÁT AZ ALÁBBI KÖNYVEK EGYIKÉVEL
Faltam a könyveket.
Belőlük tanultam meg gondolkodni.
Apámnak volt egy mosodája és vegytisztítója
a déli városrészben, a 45. és az Indiana utca sarkán.
Szerettem azt a helyet. Jó volt ott dolgozni.
Feketék lakta környék volt, fekete melósokkal.
Egy huszonéves, Sterling nevű fickó vasalta a nadrágokat 12 centért.
Sok meccsre kivitt.
Láttam a Néger Liga összes legendáját, Satchel Paige-et és a többieket.
A tudtomra adta: „Neked nem lesz gondod, öcsi, mert jó a bőrszíned.
Nekem nem. Én örökké gatyákat fogok vasalni.” Ezt felfogtam.
Értettem. Nem ennyire nyíltan mondta, de felfogtam.
Volt két nővérem.
Szintén ikrek.
Alig várták, hogy elhúzhassanak otthonról.
Mindig is az eszemre kellett hagyatkoznom,
mert 15 éves koromtól fogva én tartottam el a családot.
Emlékszem apám éjszakai köhögésére.
Napi három doboz. Emlékszem a köhögésére.
A tüdőrákból agydaganat lett.
Ahogy egyre rosszabbul lett, ápolnom és fürdetnem kellett.
Kitűnő tanulóból bukott lettem. Be se jártam az iskolába.
Apám azt mondta, felejtsem el az egyetemet, vigyem én az üzletet,
mert nekem menne.
A bátyám, Alan viszont alkalmatlan volt rá.
Neki tovább kellett tanulnia. „De Seymour diploma nélkül is boldogul.”
Így intézte, mert én el tudtam vezetni a boltot. És így is volt.
Milyen készségek kellettek hozzá?
Duma, vagányság, emberismeret.
Egy este zárás után vezettem hazafelé.
Onnan tudtam, hogy meghalt, hogy sötét volt a szobájában.
Azt sem tudtam, hogy haldoklik.
Annyira érzéketlen volt a családom, hogy el sem tudtam búcsúzni tőle.
Volt egy előkészítő főiskola, az Illinois-i Egyetemhez tartozott,
ami nagyon olcsó volt. Főleg ez számított.
Mindig is tudtam, hogy jól írok, de ezt nem tartottam fontosnak.
Nem láttam be a jelentőségét,
miközben a kasszát kezeltem, vagy ruhákat adtam ki.
VIZSGAIRODÁK
Az egyik első feladat
egy szabadon választott brit és amerikai regény összehasonlítása volt.
Írtam erről egy esszét.
Az óra végén a tanár megkérdezte: „Itt van Seymour Hersh?”
„Basszus” – gondoltam. „Mit követtem el?”
Lehajtott fejjel előrementem.
„Maga Hersh?” Mondtam, hogy igen. „Mit keres maga itt?”
Tudtam, mire céloz.
„Hát, apám meghalt”, meg a többi. Erre ő: „Hol van a boltja?”
„A 47. és Indiana sarkán, a déli városrészben.”
Erre ő: „Saját maga osztja be az idejét?
Találkozzunk holnap a Chicagói Egyetem...”
Elérzékenyülök, ha eszembe jut. „...felvételi irodájában!”
Odamentem, megírattak velem egy tesztet.
Azt mondták: „Angolból nem is kell.”
De én mindhez ragaszkodtam, és meg is írtam mindet.
És ezzel megváltozott az életem.
Fontos megérteni, hogy Chicagóban egy teljesen más világba csöppentem.
A washingtoni barátnőmnek kormányhivatalnok volt az apja,
és ledöbbentett, hogy... Talán 19-20 éves lehettem.
Azt mondta: „Jó ég, apám szerint Eisenhower hatalmas seggfej.”
Valaki így beszél egy elnökről? „Az apád ezt mondta, és ott dolgozik...?
„Igen, tényleg egy hülye seggfej.”
Én meg: „Az elnökök seggfejek is lehetnek?”
Tudják, 19-20 éves voltam.
Nem értettem a világ működését.
És nem is hittem, hogy majd megváltoztatom.
Nem voltak illúzióim.
De azért úgy sejtettem, hogy van bennem némi kurázsi.
Egy este egy bárban szóba elegyedtem egy fickóval.
Megkérdeztem, mivel foglalkozik. Azt felelte, hogy a City News újságírója.
Kérdeztem, hogy az mi. „Nem tudsz róla semmit?” „Nem.”
Ez tényleg kész csoda volt.
Egy isteni csoda, hogy rátaláltam az újságírásra.
Amikor megírtak egy anyagot,
legépeltem 12 példányban, betettem egy dobozba,
és csőpostán elküldtem az összes szerkesztőségnek.
Ez volt a munkám.
Egy hónapon belül előléptettek bűnügyi tudósítóvá.
Azonnal beleszerettem az újságírói munkába. Imádtam.
Chicagót behálózta a maffia.
A maffiában és a rendőrségben volt valami közös.
Ezt hamar felfogtam.
Az első lecke:
ne szórakozz a zsarukkal!
Ha lopnak és csalnak is, semmi közünk hozzá.
Testközelből láttam a zsarnokságot, és pontosan tudtam, hogy az,
de közben ez volt életem legizgalmasabb kalandja.
Írok valamit, ami talán kicsit éretlen lesz
a valódi sztorihoz képest, de közelít hozzá.
És fontos, mert a Dimonára vonatkozó figyelmeztetés lényeges.
Dimonát nem támadták meg, és tévedtél.
Azt mondtad, a reptér 48 km-re van Dimonától.
Pedig 45. Kezdesz berozsdásodni.
Na szevasz! Majd hívlak.
Az izraeli barátom volt, aki az atombombasztorinál segített 30 éve.
Látta, amit küldtem? Lássuk csak!
Vagy magának küldtem, vagy a halott anyámnak.
Ő talán el tudja olvasni.
Amikor egyszer hazajöttem Hanoiból... A háborúban jártam ott.
Anyám azt mondta: „Mindig oda mész, ahol nem látnak szívesen.”
Lássuk csak, hova is tettem...
A. M. ROSENTHAL FELELŐS SZERKESZTŐ, NEW YORK TIMES
TISZTELT ROSENTHAL ÚR! NEM KÍNÁLNA MEG EGY ÁLLÁSSAL?
SZÍVESEN ÍRNÉK AZ AMERIKAI ÉLET MÁS ASPEKTUSAIRÓL IS.
ELEGEM LETT A TÖMEGGYILKOSSÁGOKBÓL.
VÁROM VÁLASZÁT: SY HERSH
Vízumot szereztem Hanoiba.
A Times felhívott,
hogy szívesen közölnének bármit, amit Vietnámból hozok.
GÉPGYÁR A BARLANGBAN
Így vett fel Abe Rosenthal.
Amint a Timeshoz kerültem, Henry Kissinger azonnal látni akart.
Aggasztotta a tény, hogy a My Lai-sztori szerzője a New York Timesnál dolgozik.
Cseppet sem volt ínyére, mert megszokta, hogy az ő akarata érvényesül.
Ő volt Nixon nemzetbiztonsági tanácsadója, és sok időt töltött újságírókkal.
Nagyon tudott bánni a sajtóval, a médiával.
MR. KISSINGER NAPIRENDJE 1972. ÁPRILIS 3., HÉTFŐ
Bementem hozzá a Fehér Házba.
Azt mondta: „Érdekelne, milyen benyomásokat szerzett
a Hanoiban töltött hetek során.”
Mire én: „Nem láttam jelét a morál csökkenésének.”
És így tovább, 10-15 perc könnyed csevej, semmi nagypolitika.
Odahívta a vietnámi tanácsadóját, és azt mondta neki:
„Ez az ember többet tud a vietnámi helyzetről, mint a CIA.”
Én meg arra gondoltam: „Ez nem lehet igaz.
Most el kéne ájulnom ettől a süket dumától?”
Teljesen ledöbbentem.
EBÉD MAX FRANKELLEL
De így működtek a dolgok.
Kissinger felhívta a New York Times irodavezetőjét, Max Frankelt.
Aztán Bernie Gwertzman, a vezető külpolitikai újságíró
megírt egy cikket.
ÍRTA: BERNARD GWERTZMAN
Amiben az szerepelt, amit Kissinger mondott.
„Amerikai tisztviselők szerint a tárgyalások megrekedtek.”
„Magas rangú tisztviselők...” Ez mindig Kissinger volt.
Kiakadtam ezen.
Óriási befolyása volt a lapnál.
És nem tetszett neki, amit csináltam.
Ez a Hersh egy szemétláda.
Hát...
Valószínűleg kommunista ügynök.
Pontosan.
Döbbenetes, hogy a New York Times ezt lehozta.
- Gyalázat. - Te mit gondolsz?
A kisujjából szopta az egészet, Henry.
Még csak ismerkedtem a tereppel a Timesnál,
amikor a CIA-s forrásom
megsúgott egy elképesztő sztorit egy szigorúan titkos műveletről.
Az oroszok elvesztettek egy tengeralattjárót,
amin talán egy kódkönyv is volt.
A CIA kitalált egy fedősztorit, hogy kiemeljék az orosz tengeralattjárót
egy Howard Hughes tulajdonában lévő hajó,
a Glomar Explorer segítségével.
Félelmetesen idióta akció volt.
A GLOMAR EXPLORER MÉLYTENGERI BÁNYÁSZATI TESZTELÉSBE KEZDETT
Megvolt a sztori,
de a kormány nemzetbiztonsági okokra hivatkozva elérte, hogy a lap ne közölje.
Két évig ültek rajta.
Nem mondtam fel, de gondolkodtam rajta.
Nehéz volt Syt kezelni egy olyan lapnál,
amely gyűlölt lemaradni, de igazából nem akart az első lenni.
BILL KOVACH HANGJA SZERKESZTŐ, NEW YORK TIMES
A Times rettegett attól, hogy elsőként hozzon le egy olyan rázós sztorit,
amely kikezdi a kormány hitelességét.
Kirúgták?
A hétvégén öt férfit értek tetten a demokraták washingtoni központjában,
akik arra készültek, hogy bepoloskázzák a helyet.
WATERGATE IRODAHÁZ
Hétvégén történt, és a Times lemaradt a sztoriról,
mert olyankor mindenki a tengerparton vagy a klubban lazított.
A Washington Post viszont megszerezte a jelentést,
és ráállították Woodwardot és Bernsteint.
Elmentem a bírósági meghallgatásra.
A bíró megkérdezte a fő betörőt, James McCordot: „Hol dolgozik?”
McCord meg: „CIA.”
A bíró rászólt: „Hangosabban!”
Mire kibökte: „A CIA-nál.”
Én az első sorban ültem,
és kicsúszott a számon:
„A szentségit!”
A média bizarr, megmagyarázhatatlan esetként tálalta,
de Carl és én másként láttuk.
Még mindig alig tudunk valamit a kampány során elkövetett
politikai kémkedésről és szabotázsról, és ide nem csak a lehallgatás tartozik.
Hét hónapig egyedül dolgoztunk a sztorin.
Woodward és Bernstein rátenyerelt a sztorira.
Rosenthal végül 72 végén lejött a szerkesztőségbe, és azt mondta:
„Nem szórakozhat velünk a Washington Post.”
Nem akartam a Watergate-tel foglalkozni.
Senkit sem ismertem a Fehér Házban.
De eléggé el voltam szállva magamtól.
Szóval a partvonalról figyeltem, csipegettem az infókat,
megtudtam ezt-azt a bizottságtól,
és végül megtaláltam az öt betörő egyikét,
aki kitálalt az egész eltussolásról.
NÉGY WATERGATE-VÁDLOTTAT MÉG MINDIG PÉNZELNEK
ÍRTA: SEYMOUR M. HERSH
Sy Hersh január 14-i cikke arról szólt,
hogy a betörőket fizetik a hallgatásukért.
Ez egy nagyon fontos cikk volt,
mert újabb bizonyítékot szolgáltatott az eltussolásra.
Valóságos mentőöv volt számunkra.
Nemcsak azért, mert a My Lai-sztorit jegyző Sy Hersh írta,
hanem mert a New York Times hozta le.
Fel is hívtam, hogy megköszönjem. Mert rossz volt egyedül.
Azt mondta: „Szükségünk volt a Timesra is.
Nem értettük, miért maradtok ki belőle. Nem hittük el, hogy ilyen hülyék vagytok.”
Nagyon megköszönte, és ezt komolyan is gondolta.
Így elértem, hogy a Times se szálljon ki a sztoriból.
MITCHELL 3 ÓRÁN ÁT TANÚSKODOTT
Remek versenyfutás volt Carllal és Bobbal. Élveztem.
Mr. Mitchell, a New York Times olyan nyomozókra hivatkozik,
akik szerint ön segédkezett az eltussolás koordinálásában.
Láttam a New York Times cikkét ma reggel,
és pont olyan, mint a többi, amit a New York Timesban látok.
Egy szavukat sem hiszem el.
VÁDEMELÉS VÁRHATÓ MITCHELL, STANS ÉS VESCO ELLEN A POLITIKAI ADOMÁNYOK ÜGYÉBEN
NINCS BIZONYÍTÉK NIXON ELLEN A DEAN-VALLOMÁSBAN
A rohadt életbe, ez a cikk a Timesban, amit Hersh írt...
Nem szokott valótlanságokat állítani.
Nyilván egy rohadék, de többnyire igaza van, nem?
Ekkor már olyan infókhoz fértem hozzá, amikhez senki más.
A Fehér Ház stábjából is beszéltek velem.
Elképesztő forrásaim voltak az igazságügyi minisztériumban.
FEDETT MŰVELET
Kezdtem felfogni a titkos üzelmek valódi kiterjedését.
Kissinger világszerte folytatott titkos akciókat.
A titkos műveletek jelentős részét ő felügyelte.
Negyvenes Bizottságnak hívták, és Kissinger volt a főnök.
Bármire képesek voltak a hatalomért.
Bármit behazudtak, bárkit eltakarítottak.
Allende! Allende!
Nixon gyűlölte az Allende-kormányt.
Balosok voltak, kommunisták.
SALVADOR ALLENDE CHILE ELNÖKE
Államosították a rézbányákat,
amelyek Nixon jelentős pénzügyi támogatóinak tulajdonában álltak.
Szóval komoly nyomás nehezedett Kissingerre és a CIA-ra:
Allende nem maradhatott hatalmon.
73-ban Allendét meggyilkolták, és lezajlott a puccs.
Egy Pinochet nevű fasiszta került hatalomra.
Emberek ezreit tartóztatták le, sokakat meg is öltek.
TELEFONBESZÉLGETÉS: 73. 09. 16. (OTTHON) MR. KISSINGER / AZ ELNÖK:
K: HALLÓ! E: HALLÓ, HENRY!
K: ELNÖK ÚR!
K: A CHILEI HELYZET STABILIZÁLÓDIK,
ÉS AZ ÚJSÁGOK PERSZE AJVÉKOLNAK,
MERT EGY KOMMUNISTABARÁT KORMÁNY BUKOTT MEG.
E: HÁT NEM ELKÉPESZTŐ?
K: AHELYETT, HOGY ÜNNEPELNÉNEK... EISENHOWER IDEJÉBEN HŐSÖK LETTÜNK VOLNA.
E: HÁT, MI NEM IS... NEM LÁTSZIK, HOGY BENNE VOLT A KEZÜNK.
K: NEM MI VOLTUNK. CSAK SEGÍTETTÜNK.
KISSINGER: A CHILEI STRATÉGA
ÁLLÍTÓLAG SZEMÉLYESEN IRÁNYÍTOTTA A GAZDASÁGI HÁBORÚT ALLENDE ELLEN
ÍRTA: SEYMOUR M. HERSH
Minden összefüggött.
A Nixon-féle kampánystáb,
a Nixon-féle Fehér Ház és CIA...
Mind összefonódott.
Holnap déli hatállyal lemondok az elnöki tisztségről.
Ugyanabban az időpontban Ford alelnök leteszi az elnöki esküt itt,
ebben az irodában.
JELENTÉS A MŰVELETI IGAZGATÓHELYETTESNEK TÁRGY: SEYMOUR HERSH
HERSH TÖBB KORÁBBI ALKALMAZOTTUNKKAL IS TALÁLKOZOTT,
ÉS AZ ÜGYNÖKSÉG TEVÉKENYSÉGÉNEK ÉRZÉKENY TERÜLETEIRE LÁT RÁ.
JAMES ANGLETON A KÉMELHÁRÍTÁSI OSZTÁLY VEZETŐJE
Egyre többen beszéltek velem a CIA-n belülről.
Sy, újságíróként ön robbantott már pár nagy sztorit,
és bár nyíltan kritikus a rendszerrel szemben,
mégis folyamatosan kapja a füleseket.
Vagyis mégsem olyan zárt a rendszer?
Persze hogy nem az. Dehogyis.
Én annyit teszek, hogy kiszolgálom a szivárogtatókat.
Ha jó a füles, eldobok mindent, és megyek utána.
FEKETE KÖNYVET KÜLDÖTT
Sokféle okból beszélnek az emberek.
Velem szóba állnak.
Beszélni akarnak a hibáikról és a butaságaikról.
Mindig is hittem ebben.
És összebarátkoztam az egyik forrásommal.
Bob Kiley-nak hívták.
Már nem él, úgyhogy beszélhetek róla.
Kiley-t azért szervezte be a CIA, hogy diákaktivisták után kémkedjen.
Egyre inkább kiábrándult.
Otthagyta a CIA-t.
Felhívtam.
CIA-KÉMKEDÉS
Mesélt a Káoszról.
TÁRGY: A KÁOSZ PROGRAM
Mi a fene az a Káosz művelet?
MA TÖMEGES BEHÍVÓLEADÁS
Elmondta, hogy a 60-as évek végén
a Fehér Ház azt akarta kideríteni,
hogy kommunisták irányítják-e a diákmozgalmakat.
A CIA ezért elkezdett kapcsolatokat építeni a diákcsoportokkal,
és beépülni közéjük.
ELÉG A HÁBORÚBÓL!
Amerikai fiatalok után kémkedtek.
AMERIKA BŰNÖS
NIXONT VÁD ALÁ!
Az elhárítást egy James Angleton nevű pasas vezette.
Legendás alaknak számított a CIA-n belül.
Felhívtam,
és annyit mondtam: „Tudok a Káoszról.”
Nemcsak tagadott mindent,
de felajánlott két másik sztorit, csak hogy ezt ne írjam meg.
Ebből tudtam, hogy igazam van.
BELFÖLDI CIA-MŰVELET A HÁBORÚELLENES ERŐK ÉS MÁS ELLENZÉKIEK ELLEN
NIXON ALATT
BELFÖLDI CIA-MŰVELET HÁBORÚELLENES ERŐK ELLEN
„SZOROSAN ÖSSZEHANGOLT”
„KÉMFILMBE ILLŐ”
A New York Times mai cikke szerint a Központi Hírszerző Ügynökség
következetesen megsértette működési szabályzatát
az 1950-es évektől kezdve a Nixon-kormányzat végéig.
Legalább 10 000 amerikai állampolgárt figyeltek meg.
A CIA jogszerűen kizárólag külföldi hírszerzéssel foglalkozhat.
Angleton finoman szólva is nagyon dühös volt rám.
A többnapos nyomásgyakorlás után James Angleton bejelentette,
hogy lemond a CIA kémelhárítási vezetői tisztségéről.
Jim Angleton.
Miért mondott le?
Minden ember életében eljön a pillanat, amikor...
már nem tudja szolgálni a hazáját.
Magától ment, vagy küldték?
Nem hajítottak ki.
Amikor ezen a sztorin dolgoztam,
a CIA-nál rajtam tartották a szemüket.
Már régóta figyeltek.
JELENTÉS: A CIA VÉGREHAJTÓ TITKÁRÁNAK
Pánikba estek,
mert tudtam egy „Ékszerek” nevű titkos dokumentumról.
TÁRGY: „CSALÁDI ÉKSZEREK”
A „Családi” jelzőt később hallottam, de „Ékszereknek” hívták.
Egy volt CIA-igazgató utasításba adta, hogy gyűjtsék össze a mocskos ügyeket.
Összeíratta a Cég minden alkotmányellenes tevékenységét,
és így létrejött egy vaskos akta.
Benne volt minden törvényellenes bűncselekmény:
a külföldi merényletek, a belföldi kémkedés, a tudatmanipuláció.
Egy 6-700 oldalas akta volt, és én tudtam a létezéséről.
SEYMOUR HERSH HÁBORÚJA A CIA ELLEN ÍRTA: WILLIAM A. RUSHER
A CIA egész fennállása alatt az árnyékban tevékenykedett.
Sy cikke vezetett a Rockefeller-bizottság felállításához,
aminek nyomán pedig megalakult a Church-bizottság.
Megkezdjük a meghallgatást.
Így a nyilvánosság minden addiginál teljesebb és ocsmányabb képet kapott
egy addig titokban működő kormányzati szervről.
...igazságot, és csakis az igazságot mondja?
Esküszöm.
Ön azt állítja, hogy már 1970-ben és azt megelőzően is tudomása volt arról,
hogy a CIA New Yorkban leveleket bont fel?
Így van.
Bizonyos egyéni jogokat fel kell áldozni
a nemzetbiztonság érdekében.
A Káosz művelet csak a jéghegy csúcsa volt.
A szenátus rendkívüli zárt ülésen vitatja meg
a CIA külföldi vezetők elleni merényletekben betöltött szerepét.
A gyilkossági tervek négy elnöki ciklust ölelnek fel
az első, Castro elleni 1960-as kísérlettől Eisenhower alatt
egészen egy chilei tábornok 1970-es haláláig Nixon alatt,
de történtek merényletek Kennedy és Johnson idején is.
Nem létezett olyan irányelv,
amely külföldi tisztviselők vagy vezetők meggyilkolását célozta volna.
Nem volt semmiféle összeesküvés.
A CIA tudomásom szerint
soha nem volt felelős egyetlen külföldi vezető meggyilkolásáért sem.
De folytak megbeszélések lehetséges merényletekről?
Mintha azt firtatná, hogy abbahagytuk-e már a feleségünk verését...
Ilyesmiről... A kormányzatban mindig mindenről folyik eszmecsere.
- Merényletekről is? - Mindenről.
- Nem válaszol a kérdésemre. - Nem is áll szándékomban.
Amikor Helms távozott, számos aktát konkrétan elégetett az irodájában.
Ezt Kiley-tól, Helms asszisztensétől tudom.
A titkos akciók, a piszkos játszmák végrehajtói
nem teregetik ki a történeteiket.
Az „Ékszereket” végül erősen cenzúrázva adták ki.
Nyilván sokkal több volt benne.
MKULTRA PROJEKT
Azt tudjuk, hogy a CIA az 50-es évek végén
LSD felhasználásával próbált létrehozni egy „mandzsúriai jelöltet”.
Valakit bérgyilkossá akartak átprogramozni.
Tiszta őrület volt az egész.
AZ EMBERI VISELKEDÉS IRÁNYÍTÁSA
És ez valakit belülről nagyon zavart.
Frank Olson fel akart mondani, ezért árulóként tekintettek rá.
Frank Olson szörnyethalt,
miután kizuhant a New York-i Statler Hotel 10. emeletéről.
A családjának azt mondták, öngyilkos lett.
A CSALÁD PERT INDÍT A CIA ELLEN AZ ÖNGYILKOSSÁG MIATT
Minden okom megvan azt hinni, hogy az egy CIA-kivégzés volt.
WILLIAM COLBY A CIA IGAZGATÓJA
Programunk következő része: „A CIA-sztori”.
AZ ASSOCIATED PRESS FELELŐS SZERKESZTŐI
A CIA-SZTORI – WILLIAM COLBY, CIA-IGAZGATÓ
Az AP minden évben tartott egy kongresszust.
Az ország összes lapjának főszerkesztője ott volt.
Köszönöm. Bizonyos értelemben én is egyfajta főszerkesztő vagyok.
Hat óra felé szerkesztőségi értekezletet tartok azokkal a munkatársakkal,
akik a kiadványainkat szerkesztik.
Ilyen az elnöki jelentés,
vagy a szélesebb washingtoni közönségnek szánt kiadványunk.
A kormány iránti bizalmi válság légkörében
teljesen természetes, hogy az emberek törvénysértést, eltussolást
és hasonlókat gyanítanak a hírszerzés világában.
Ezért övezi óriási figyelem és izgalom,
ha csak egy kicsit is fellebben a titoktartás fátyla.
Úgy vélem, hogy ez érthető.
De önöktől különösen fontos, hogy megőrizzék az arányérzéküket
a munkájuk végzése során.
Mr. Colby nyilvánvalóan a belföldi kémkedésről szóló ügyre céloz.
Képzeljék el!
Kapnak egy 650 oldalas anyagot belföldi törvénysértésekről,
vagy legalábbis azok vádjáról,
és addig ülnek rajta, amíg meg nem jelenik az a bizonyos újságcikk.
Amerikai állampolgárként őszintén úgy gondolom,
hogy a vezetés leváltására és új emberekre van szükség.
És ezt nem... Ez van. Én így látom. Viszlát!
Schlesinger védelmi miniszter és Colby CIA-igazgató váratlan menesztése
sokkolta az amerikai hírszerzési elitet.
Ford elnök George Busht nevezte ki Colby utódjának a CIA élére.
Sy egy rendkívül összetett és kiszámíthatatlan karakter.
A helyzettől függően lehet csendes és szelíd,
vagy pöröghet, mint a motolla.
Nincs egyetlen jól behatárolható munkamódszere,
azt leszámítva, hogy olvashatatlanul jegyzetel.
New Yorkban éltem, és valami másra vágytam.
Elkezdtem a nagyvállalatokról írni.
Ez egy teljesen más közeg volt, amiről semmit sem tudtam.
Hallottam egy Jeff Gerth nevű fickóról.
Szabadúszóként írt egy underground lapnak.
És sokat tudott. Szóval összeálltunk.
Élveztem a közös munkát. Sokáig voltam magányos harcos.
Amit nem tesznek meg...
Sy egyfajta vonzerővel bírt. Nem tudnám pontosan megmagyarázni,
de sokan tudták, hogy ki ő,
és ez csábítóan hatott rájuk...
„Hú, Sy Hersh nyomoz az ügyben. Beszélni akarok vele.”
Még akkor is, ha tudták, hogy kemény kérdésekre számíthatnak,
és talán nem jól jönnek ki belőle.
A New York Times addig sosem folytatott oknyomozást egy nagyvállalat ellen.
A szerkesztők idegesek voltak.
Az volt a vég kezdete számomra a Timesnál, amikor elkezdtem vállalatokról írni.
Tényleg. Szörnyű volt.
Azelőtt minden témámra rávágták, hogy „Hajrá! Mindent bele!”.
De amint a vállalatok kerültek terítékre: „Miért csinálod ezt?”
Egy hülye levelet kellett írnom a belföldi rovatvezetőnek,
hogy megindokoljam.
Látom, mit írtam:
„A világ működését bemutató Sy Hersh-saga új részében:
minden, amit sosem akartál tudni a Gulf and Westernről.”
A Gulf and Western egy feltörekvő konglomerátum volt.
Ipari vállalatként indult,
sorra vásárolta fel a névtelen ipari cégeket,
majd beszállt a filmiparba, megvette a Simon & Schustert,
és voltaképpen a hollywoodi elit részévé vált.
Ez egy új típusú vállalat volt:
a különböző részeinek semmi közük nem volt az alaptevékenységhez.
Ezáltal óriási mozgásterük nyílt a trükközésre,
a pénzek és a profit elrejtésére.
JEFF GERTH JEGYZETEI
Üzleti iskolába jártam,
szóval én nyálaztam át a közgyűlési anyagokat, az éves jelentéseket
és a rengeteg peres iratot.
Csalásra és korrupcióra bukkantunk.
Ez nem egy baráti cikk lett volna.
És a lap nem akarta leközölni.
Olyasmiket állított a vállalati Amerikáról, amiket...
a New York Times, lévén a vállalati Amerika része, nem vett jó néven.
Aztán Gerth, csak ő tudja, miért,
úgy döntött, elolvassa a Times vállalati iratait is.
És azt mondta: „Te jó ég!”
„Abe, a haverod vett egy új penthouse-lakást,
az igazgatótanács pedig a piaci kamat feléért adott neki hitelt.”
Azt mondtam: „Gond van.
Arról írunk, hogy egy csúcsvezető kedvezményes bankhitelt kap,
miközben a New York Timesnál ugyanez a helyzet.”
Eldurrant az agyam, nagyon dühös lettem. Üvöltve kértem számon Abe-et:
„Megőrültél? Pénzt fogadtál el az igazgatóságtól?
Függetlennek kéne lenned tőlük!”
Mire Abe azt felelte: „Az ügyvédem szerint rendben van.”
Erre én: „Ezt mondja minden szélhámos, akivel valaha dolgom volt!”
Sy sajátos módon vívja ki magának a figyelmet.
Az üvöltözés kétségkívül az egyik módszere.
Nem az egyetlen,
de tény, hogy néha hamar elszakad nála a cérna.
Nem mondanám, hogy fenyegetőzik, de felkorbácsolja az indulatokat.
Bár a Gulf és Western szerint fenyegette őket.
A beszélgetéseik során Sy úgy felhúzta az egyik csúcsvezetőjüket,
hogy a pasas írt egy fenyegető levelet a lapnak.
FELELŐTLENÜL TERJESZTETT HAZUGSÁGOK
A G&W RÉSZVÉNYESEIT ÉRT KÁR
JOGI FELELŐSSÉG
Vért izzadtunk a szerkesztők miatt, mire hajlandóak voltak leközölni.
Mindent megpróbáltak.
SEYMOUR M. HERSH ÉS JEFF GERTH HÁROMRÉSZES CIKKSOROZATÁNAK ELSŐ RÉSZE
Plusz egy forrást akartak mindenhez.
A végén, a szerkesztés után még mindig nem akarták lehozni.
Azt kérdik, miért jöttem el? Ez volt az egyik fő oka.
Fogalmazzunk úgy,
hogy nem rendeztek nekem búcsúbulit, amikor otthagytam a lapot.
Zavarja, ha... És biztosan felhívnak majd minket olyan nézők,
akik nem kedvelik önt.
Bántja ez? Vagy a munkához tartozik?
Szeretni nem szeretem...
Sírok-rívok... Bámulatosan gyilkos kritikákat kapok. Némelyik egész vicces.
Első hívónk az idahói Boiseból telefonál. Jó reggelt!
- Adásban van. - Jó reggelt! Bill vagyok.
- Igen, Bill? - Csak egy megjegyzésem lenne.
Hallottam Mr. Hersh kijelentését.
És szeretném, ha tudná, hogy az olyan alakokat, mint ő...
el kéne szállítani az országból.
Mit ért az alatt, hogy elszállítani?
Szerintem Havanna megfelelne első állomásnak.
De mit kifogásol a leginkább?
Mit kifogásol a leginkább Mr. Hershben?
Megszakadt. Hát, a véleményét elmondta.
- Havanna. - Havanna.
Mit üzen az ilyen embereknek?
Azt üzenem, uram, minden tiszteletem mellett:
ugyanannyi jogom van itt lenni, mint önnek.
Felismertem a napi újságírás korlátait. Vannak korlátok.
Nem tudunk annyira elmélyülni,
ha az írásunknak már másnap meg kell jelennie.
Egy könyv esetében nem a pillanat hevében publikálunk.
Hosszan és alaposan mérlegelhetünk.
Minden könyvem felbőszített valakit.
VEGYI ÉS BIOLÓGIAI HADVISELÉS: AMERIKA REJTETT ARZENÁLJA
ELTUSSOLÁS
A HATALOM ÁRA KISSINGER A NIXON-FÉLE FEHÉR HÁZBAN
A SÁMSON-OPCIÓ
Főleg amelyik John F. Kennedyről szólt.
CAMELOT SÖTÉT OLDALA
A könyvét mindennek elhordták már, így kártékonynak és koholmánynak is.
Miért tartják a történészek és az újságírók ízléstelennek a munkásságát?
És a vádak nem csupán arról szólnak, hogy hanyag munkát végzett,
hanem hogy a pénz motiválja.
Nézze, csak találgatni tudok.
Ha valaki 60–63 között volt fehér házi tudósító,
akkor azt állítom, hogy rosszul végezte a munkáját.
A JFK-MÍTOSZ LEROMBOLÁSA
HERSH NEKIMEGY CAMELOTNAK
Tudtam, hogy ha jól írom meg, garantált siker lesz.
DÁTUM: 1997. 03. 11. OPERATŐR: M. OBENHAUS
- Forog, Mark? - Igen.
Ön a Lawford család tengerparti villájában dolgozott.
- Látta ott Monroe-t? - Igen.
És tudta, hogy együtt volt az elnökkel?
A házba nem volt bejárásunk,
így nem láttuk, mi zajlik odabent,
de mindenki azt feltételezte,
hogy viszonya van Marilyn Monroe-val.
- És...? - Mondhatom kamerán kívül?
Persze. Bármikor megállhatunk...
A Kennedy-könyv munkálatai alatt
Sy azzal állított be: „Ezt nem fogod elhinni.”
Valahogy megszerezte
JFK és Marilyn Monroe rég elveszett levelezését.
Kész aranybánya volt.
Egy Lex Cusack nevű férfi gyűjteményéből származott.
De kiderült, hogy hamisítvány,
ugyanis Cusack okirat-hamisító volt, és ő gyártotta a leveleket.
Syt csőbe húzták.
Talán túl sok embernek áradozott a talált dokumentumokról.
De nem publikálta őket.
Így is majdnem a karrierjébe került.
És hogy érezte magát?
Egyrészt idióta baleknak, másrészt iszonyúan megkönnyebbültem,
mert ez azt jelentette,
hogy tisztázódott egy sor feloldhatatlannak tűnő ellentmondás.
Természetesen hitelesíteni kellett őket,
és az, hogy hamisnak bizonyultak, benne volt a pakliban.
Lex Cusack kilenc évet kapott.
HÉTMILLIÓ DOLLÁROS CSALÁS: BŰNÖS A KENNEDY-IRATOK HAMISÍTÓJA
Más talán elbagatellizálná, de mindig úgy gondoltam,
hogy ha nem hajtok rá egy ilyen sztorira, akkor végem.
Tényellenőrzőként dolgoztam a New Yorkernél, amikor megismertem Syt.
Egy némileg kiszolgáltatott korszakában találkoztam vele.
Sokat beszélt arról, hogyan dolgozik.
Syról írtak egy cikket a JFK-könyve kapcsán.
Nem volt éppen egy hízelgő írás.
Felmerült, hogy ön nem a tényeket követte, hanem egy koncepcióhoz igazította őket.
- Volt koncepciója a könyv előtt? - Az teljesen más volt.
Sok pénzt kereshet ezzel a könyvvel. Az ABC is riportműsort készít róla.
Nem vitte rá arra a busás haszon reménye,
hogy a kelleténél nagyobb jelentőséget tulajdonítson néhány bizonyítéknak?
- Ön így tenne? - Hát...
Igen?
- Hát... - Igen? Így tenne profi újságíróként?
- Csak azt kérdezem, van-e kísértés. - Ön érezne ilyet?
Ha ön nem, akkor én miért érezném?
Ez mindenképpen intő példa a szakma,
de Sy számára is: egyszerre szól az erősségeiről,
és azokról a tulajdonságairól is, amik talán nem válnak az előnyére.
Ha bárkit érdekel: egyre kevésbé élvezem.
Elkezdtem a Substacken publikálni.
Biztos sokan kérdezik,
hogy miért adom lejjebb, vagy ilyesmi.
De én pont oda illek. Kívülálló vagyok.
ÍGY ROBBANTOTTA FEL AMERIKA AZ ÉSZAKI ÁRAMLAT VEZETÉKET
Ki állt az Északi Áramlat vezetékek felrobbantása mögött?
Ez az elmúlt év egyik legnagyobb rejtélye.
Sy Hersh egy névtelen forrásra hivatkozik, aki szerint a szabotázsakciót
az amerikai haditengerészet hajtotta végre.
Hersh cikke szerint a Biden-kormány 2021 decemberében,
két hónappal az ukrajnai orosz invázió előtt kezdte el tervezni az akciót.
Bizonyára ismeri Seymour Hersh cikkét az Északi Áramlat felrobbantásáról.
- Olvasta az írást? - Ismerem.
Túl azon, hogy tévesen közli a tényeket, ahogy azt már láttuk tőle komoly ügyekben,
félreértés azt sugallni, hogy a hírszerző közösségünk ne állna felügyelet alatt.
Azzal támadnak, hogy egyetlen forrásom van.
Igen, ez a kritika lényege.
Na és?
Na és? Ez jogos kritika. Teljes mértékben. Igaz?
- Fejtse ki! - Igen. Mit... Hisz... Ez...
Ez tényleg...
Csak arra célzok, hogy nyilván...
Mégis mit tehetnék?
Nem írhatom le, ki volt benne a hadseregtől vagy a légierőtől,
mert leleplezném őket.
Néha jobb, ha akár kilenc forrást is egyként kezelünk.
- Sajnos ez van. - Hát...
Mert nem akarjuk azt írni, hogy:
„külügyi és CIA-források egybehangzóan állítják...”
És ha csak egyetlen forrás van, és ő tévedett? Olyankor mit tehet?
Akkor a húszéves közös munkánk során mindvégig tévedtem.
A fülesek, amiket kapok, rendszeresen igaznak bizonyulnak.
SH-BX33 – LIBANON SH-BX07 – CIA-CSALÁDI ÉKSZEREK
SH-BX08 – MY LAI-I MÉSZÁRLÁS SH-BX11 – SÁMSON-OPCIÓ
- Igen. - Igen. Ez az, ugye?
- Vagy az egyik. - Nem.
Van kettő-három.
Mondom, mi a probléma ezzel.
Egyetlen oldalon van három abszolút bizalmas forrás.
Mind olyan, akinek soha nem említeném a nevét.
Nem megy.
Szóval nem tudom, mit mondjak.
A nevük felfedése felérne a halálos ítéletükkel.
Nézzék ezt! Fogalmam sincs, hogy került magukhoz, de ott van.
Ez az egész sokkal messzebbre ment, mint hittem volna.
Ez sem nekem, sem a kapcsolataimnak sem jó.
Hogy a picsába került magukhoz?
Ránézek, és nem értem: „Mi ez?”
Hazamegyek, átnézem ezeket, és...
Ez itt egy FBI-os, de a többségük CIA-s.
Azt hiszem, néhányukról sejtem, ki lehet,
de soha nem állt sem módunkban, sem szándékunkban...
- Ki akarok szállni. - ...bárkit veszélyeztetni.
- És tudja... - Szerződést kötöttünk, amit betartottam.
- Álltam a szavam. Korrekt voltam. - Sy, várjon!
Talán hiba volt az egész,
de 20 éve azt mondtam, ha készen állok, megcsinálom.
- És legutóbb arra jutottam, miért is ne. - Sy...
Ambivalens érzéseim vannak. Túl sokat tudnak a munkámról.
Túl sok nevet ismernek...
Vannak köztük olyanok, akikről nem is sejtik, kik azok, de...
Sok mindent nem mondhatok el, szóval inkább kiszállnék.
- Álljunk le a felvétellel? - Nem, fejezzük be az egészet!
- Kapcsoljátok ki a kamerákat! - Leállunk.
Ez nem könnyű önnek.
Jól elvoltam anélkül, hogy magamról beszéltem volna.
Nem hiányzott.
Erre most... itt vagyok.
Szóval...
vannak napok, amikor nagyon haragszom magamra, de...
ha az ember elvállal valamit, abba adjon bele mindent.
Nincs helye kétségeknek.
Persze kétségek mindig vannak, de felejtsük el őket!
Odaadtam önöknek a jegyzetfüzeteimet.
És itt tartunk.
Szögezzünk le valamit!
Nem hagyok ott mindent. Hisz 60 éve házas vagyok.
Nem szállok ki mindenből.
Bizonyos dolgokhoz ragaszkodom.
Nagyon keveset beszélt Elizabethről.
Ez bonyolult téma, mert ő pszichoanalitikus.
És rendkívül komolyan veszi a szakmai titoktartást.
Mit mondhatunk róla?
Nagyon különleges ember. Maradjunk ennyiben.
Megvárta, hogy felnőjek. Azt hiszem, ez kimondható.
Én mindig is kicsit más világban éltem.
Nem valami flúgos vagyok, hanem családos ember.
Nagyon jól házasodtam, mert mindig volt mellettem valaki,
aki visszarángatott a földre.
Jellemző rám, hogy magas fordulatszámon pörgök.
Szóval...
a megfelelő nőt vettem feleségül, aki le tud csillapítani,
és megóv a teljes kétségbeeséstől.
Mert gyakran írtam nagyon szomorú, rettenetes dolgokról.
Például amikor a My Lai-ügyön dolgoztam.
Megtudtam, hogy kétéves gyerekeket dobáltak, és kaptak szuronyhegyre.
Nekem is kétéves volt a fiam.
Akkor éreztem először, hogy nem bírom tovább.
Felhívtam Lizt.
És elmondtam, hogy úgy érzem, nem bírom tovább.
Azt felelte: „Ennek semmi köze a fiadhoz vagy hozzám.
Semmi köze hozzá.
Ez nem a te gyerekeidről szól. Senki...” Ez segített.
Átbillentett a holtponton, miközben ott zokogtam egy telefonfülkében.
Megesik, hogy elkeseredem. És...
Mázli, hogy ő a feleségem.
Én a Timest olvasom.
A Postot meghagyom Liznek.
Szíriáról írok, mert őszintén szólva...
megdöbbentem, milyen gyorsan összeomlott a rendszer.
ÚJ KORSZAK SZÍRIÁBAN
Ezt olvasva arra gondolok, hogy alaposan félreismertem Aszadot.
De rég... Évek óta nem láttam ezt a cikket.
A London Review-nak írtam akkoriban.
Jöttek a hírek, hogy Aszad ideggázzal irtja a saját népét.
SEYMOUR M. HERSH: KIÉ A SZARINGÁZ?
Találkoztam vele néhányszor,
és nem néztem ki belőle, hogy képes ilyesmire.
Ennyi.
Nevezzük ezt tévedésnek.
Sőt, óriási tévedésnek.
Ez arra példa, hogy túl közel került a hatalomhoz?
Hogyne.
Mi más lenne?
Az emberi jogi szervezetek ízekre szedték.
Nem hittem szentnek, de azt hittem, vállalható figura.
EZREK KERESIK ELTŰNT HOZZÁTARTOZÓIKAT
Ha valaha is tévedhetetlennek neveztem magam,
azt most visszavonom.
Ennyi. Nem voltam az.
Laura, körbemenjünk az egész zöld zónán?
Igen, jó lenne.
Oké.
A fő szárazföldi erők körülbelül öt napja nyomultak be Irakba.
És lassan négy napja és harminc perce kezdődött a légi háború.
Mondanom sem kell, hogy még közelebb vagyunk az elejéhez, mint a végéhez.
NEMZETBIZTONSÁGI KRÓNIKÁK AZ IRAKI HÉJÁK
Hevesen elleneztem azt a háborút, mert semmi értelme nem volt.
MŰKÖDHET A HADITERVÜK? ÍRTA: SEYMOUR M. HERSH
A New Yorker hajlamosabb volt pozitív cikkeket közölni róla,
de az én keményebb hangvételű írásaimat is lehozta.
MOZGÓ CÉLPONTOK
Egy idő után főként én szerkesztettem Sy anyagait a New Yorkernél.
Nem sokkal az iraki invázió előtt felhívott,
és a tőle megszokott vehemenciával dühöngött.
Szerintem azt nem értette,
miért nem vetjük magunkat testületileg a gépezet elé, hogy megállítsuk.
Azt hajtogatta: „Ez korunk legfőbb erkölcsi kérdése.”
Nagyon súlyos hibának tartotta.
Hatalmas hibának.
Ő az az ember. Sadiq mesélte el nekem a sztorit.
Sadiq két- vagy háromcsillagos tábornok volt az iraki légierőnél.
AMERIKAIAK ÜZEMELTETIK
Megkérdezte, tudok-e az Abu Ghraib-i börtönről.
HALÁLRA KÍNOZTÁK
Azt mondta: „Mindenkit letartóztatnak, és Abu Ghraibba visznek.”
Teljesen ártatlan embereket.
Többeket megerőszakoltak, gyerekeket is bántalmaztak.
Iszonyatos dolgok.
Hónapokkal később felhívott egy volt tengerészgyalogos hírszerző,
Roger Charles.
A leszerelése után a 60 Minutesnél dolgozott.
Felhívott, és azt mondta: „Gond van.”
Mesélt Abu Ghraibról, én meg a fejemhez kaptam.
A CBS fényképeket szerzett valakitől,
amiken kínzások voltak láthatók.
De nem adhatták le őket.
Mit lépett a kormány?
Mindenáron el akarták fojtani a sztorit. Közölték a CBS vezérigazgatójával,
hogy nem hozhatják le, mert ártanának a háborús erőfeszítéseknek.
Telefonálgatni kezdtem.
Kiderítettem, hogy az egyik megvádolt katonát ugyanaz az ügyvéd képviseli,
aki az egyik My Lai-i srácot is védte.
Elmentem hozzá New Hampshire-be.
Azt kérdezte: „Tudja, hogy készült egy jelentés?”
Mire én: „Miről beszél?” Ő meg a kezembe nyomta ezt.
Ez az a példány. A beszélgetés itt véget is ért.
Beleolvastam, és tudtam, hogy itt végeztem.
A VIZSGÁLAT EGYES RÉSZEI TITKOS MINŐSÍTÉSŰEK.
BETEKINTÉSÉRT FORDULJON A VEZÉRKARI FŐÜGYÉSZSÉGHEZ.
A jelentést egy kétcsillagos tábornok, Tony Taguba írta.
Elképesztően bátor volt.
Magasabb rangú tábornokokat vádolt súlyos kötelességszegéssel.
ELTUSSOLÁS
Az egész egy Darby nevű sráccal kezdődött az egységben.
Átadott egy csomó fényképet a hadsereg bűnügyi nyomozóosztályának.
Több ezer fotót.
MEGRÚGTÁK ÉS MEGVERTÉK
MEZTELENÜL TÉRT VISSZA A ZÁRKÁBA.
Sokáig dolgoztam.
Sy felhívott, és valami ilyesmit mondott:
„Most olvastam egy borzasztóan megrázó katonai jelentést.”
RÉSZLETES TANÚVALLOMÁSOK SOKKOLÓ FÉNYKÉPES BIZONYÍTÉKOK
A jelentés önmagában is rettenetes volt.
De aztán megkaptam a fotókat.
Borzalmasak voltak.
A CIA halálra vert egy foglyot.
Úgy éreztem, szólnunk kell a 60 Minutesnek.
CBS SZÉKHÁZ
Felhívtam a producert: „Ha csütörtökig nem hozzátok le,
akkor vasárnap mi közöljük a képekkel együtt,
és megírjuk, hogy azért mi publikáljuk,
mert a CBS nevű országos tévécsatorna nem tett eleget a kötelességének.
Ez lesz a második bekezdés.”
Két hete a védelmi minisztérium,
majd az egyesített vezérkar elnöke, Richard Myers tábornok arra kért minket,
hogy az iraki feszült helyzetre tekintettel halasszuk el ezt az adást.
Eleget tettünk a kérésnek, miközben sürgettük a minisztériumot,
hogy ossza meg a saját álláspontját az Abu Ghraib-i börtönben történtekről.
Ezen a héten, mivel a fotók máshol is terjedni kezdtek,
és más újságírók is a saját verziójuk publikálására készülnek,
a védelmi minisztérium beleegyezett az együttműködésbe.
Így hát leadták.
Pénteken pedig kijött a cikkem.
KÍNZÁS ABU GHRAIBBAN AMERIKAI KATONÁK IRAKIAKAT KÍNOZTAK
MEDDIG ÉR EL A FELELŐSSÉG? ÍRTA: SEYMOUR M. HERSH
MEGBOCSÁTHATATLAN
„ROSSZUL VAGYUNK TŐLE”
A BÜSZKESÉG JELKÉPÉBŐL A BÁNTALMAZÁS SZIMBÓLUMA LETT
- A kínzás 18 napon át tartott. - Mindennap ugyanaz történt?
A napirendem 23 óra kínzásból és egy óra pihenésből állt.
Sokféleképpen kínoztak. Mint ezeken a képeken...
Emlékszem, arra kényszerítettek, hogy így álljak.
Másokkal együtt.
Ebben a pózban kellett állnom.
Megpróbáltak vallomásra bírni.
Az egyikük azt mondta: „Fenyegesd meg!”
„Ha nem beszélsz, ha nem teszel vallomást, rád eresztjük a katonákat, hogy...
megerőszakoljanak.”
DONALD RUMSFELD VÉDELMI MINISZTER PETER PACE TÁBORNOK
PENTAGONI SAJTÓTÁJÉKOZTATÓ
Ezzel kapcsolatban, miniszter úr!
Miniszter úr, tekintettel a jelentés súlyos megállapításaira,
és főleg a fényképekre, amelyekről már hetekkel ezelőtt tudta,
hogy nyilvánosságra kerülnek,
miért nem érezte kötelességének, hogy kikérje a vizsgálati eredményeket,
vagy megtekinthesse a képeket, hogy felkészülhessen?
Azt hiszem, rákérdeztem a képekre,
de azt a tájékoztatást kaptam, hogy nekünk nincsenek meg. Nem így van?
Itt biztosan nem voltak meg.
- Nem voltak. - Érdeklődött irántuk.
Ön többször is kijelentette,
hogy az amerikai katonák nem kínoznak senkit.
Ez a jelentés nem cáfolja az állítását, miszerint az USA nem alkalmaz kínzást?
- Nem vagyok jogász. - Nem, de...
Az a benyomásom, hogy a vád eddig bántalmazásról szólt,
ami jogilag, ha jól tudom, különbözik a kínzástól.
Egy pillanat!
Nem tudom,
helytálló-e az ön kijelentése,
miszerint kínzás történt volna,
ezért a „kínzás” kifejezésre nem reagálnék.
A Diane Rehm Show-t hallják.
Üdvözlöm, M, adásban van.
Azt szeretném elmondani, különösen Mr. Hershnek,
hogy ezzel az egész álszent, önelégült magatartással
csak bátorítják a felkelőket és az amerikaiak elleni terrortámadásokat.
Mr. Hersh egyértelműen részrehajló, lássuk be!
Ez propaganda, akár igaznak bizonyul, akár nem.
Személyesen önt terheli majd a közvetlen felelősség minden retorzióért,
mert ön szította ezt a tüzet.
Sy Hersh?
A hírnököt mindig utálják.
Én csak nem szeretem, ha amerikai katonák embereket kínoznak.
VILÁGÍTÓRUDAK ELTÖRÉSE, FOSZFOR KIÖNTÉSE
FOGLYOK FENYEGETÉSE PISZTOLLYAL
MEZTELEN FOGLYOK LEÖNTÉSE JEGES VÍZZEL
FOGLYOK VERÉSE SEPRŰNYÉLLEL ÉS SZÉKKEL
FÉRFI FOGLYOK FENYEGETÉSE NEMI ERŐSZAKKAL
Láttuk, amit láttunk. Leírtuk, amit hallottunk.
FOGLYOK ÜTLEGELÉSE ÉS RUGDALÁSA
VIDEÓFELVÉTELEK KÉSZÍTÉSE
Nem tudtam másként reagálni, mint...
haraggal.
Rumsfeld engem vádolt a szivárogtatással.
Fel voltam háborodva. Belenéztem a szemébe.
Aztán elkezdtünk a jelentésről beszélni.
„Hogy történhetett? Maga mit tett?” És így tovább.
Egy idő után csak ismételgettem önmagam.
Aztán valaki megkérdezte: „Ez kínzás... vagy bántalmazás?”
Azt feleltem:
„A vallatásnak két jól elkülöníthető szintje van.
A bántalmazás alapvetően pofonokat vagy ételmegvonást, ilyesmit jelent.
A kínzás az, amikor súlyos testi sértést okoznak.”
Mondtam is egy példát: „Egy fogvatartottat
meztelenül hallgatnak ki,
elvették a ruháit, a földön fekszik,
és egy seprűnyelet nyomnak fel a végbelébe,
miközben két civil vallató rugdossa.”
Na, az kínzás.
Persze hogy... Persze hogy tudjuk.
Nem az számít, hogy mit hiszek, hanem amit bizonyítani lehet.
Egyszer egy rádióinterjúban...
Tényleg mennem kell.
...azt mondtam: „Itt a számom, hívjanak nyugodtan!”
Keressenek meg! 202-872-0703.
Hagyjanak üzenetet, visszahívom önöket.
Pár órával később felhívott egy nő, hogy beszélnem kell vele.
Egy Friday'sben találkoztunk.
Beszélgettünk egy kicsit, aztán...
Aztán azt mondtam: „Itt van a laptopom.
Megmutathatom...
a képeket.”
Egy viszonylag félreeső bokszban ültünk.
Kinyitottam a laptopot, és megmutattam neki néhány képet.
Kölcsönadtam a laptopomat a volt menyemnek,
amikor Irakba vezényelték.
Amikor hazajött,
visszaadta a gépet,
én meg észrevettem, hogy tele van fényképekkel.
Ő maga nem volt érintett,
de egyike volt azoknak, akikkel megosztották ezeket a képeket.
Azokra a képekre emlékszem leginkább,
amelyeken kutyával fenyegettek egy férfit.
Sütött az arcáról a rettegés.
Emlékszem, Sy azt mondta:
„Ez rendkívül fontos anyag.
Hajlandó lenne másolatot adni róluk?”
Én pedig vonakodtam,
mert... féltem.
PARANCSNOKI LÁNC
De azt akartam, hogy kiderüljenek a tények.
Hogy kiderüljön az igazság.
HOGYAN KEZELTE FÉLRE A MINISZTÉRIUM AZ ABU GHRAIB-I KATASZTRÓFÁT
Mi történt volna, ha nincsenek a fotók?
Ha nincsenek fotók?
Nincs sztori.
Majdnem három tucat képet küldtem önnek.
Tízezer képem van,
Gáza minden pontjáról.
NÉVTELEN FORRÁS
Szívesen megkérdezném, hogyan jutott hozzájuk, de nem fogom.
Mondja el, mit látok!
Ezek izraeli katonák, megszállók az emberek otthonaiban,
akik utasításokat adnak az egységüknek.
Pontosan tudják, hol vannak a civil területek, mielőtt lebombázzák őket.
Ezeket a képeket pedig... Ott van a nevük a falakon.
Ezek alapján rekonstruálhatók az incidensek,
hogy ki hol volt.
Vegyük például a 3A jelű képet.
3A. Megkeresem.
Egész Gázát bejelölték rajta.
Hogy melyik zászlóalj honnan hatol be.
Ebből és a mészárlások adataiból
visszakövethető, melyik egység követte el a háborús bűnt.
Már el is indultak az eljárások,
ezért pánikol a hadsereg.
Oké, és ez mind háttérinfó?
Semmit sem írhatok meg belőle?
Egyelőre nem. De önhöz fogok fordulni, amint készen állunk.
ENGEDJÉK SZABADON CALLEY-T!
William Calley vigyázzban állva hallgatta végig az ítélet felolvasását.
Az esküdtszék háromrendbeli, előre megfontolt emberölésben
és egyrendbeli emberölési kísérletben találta bűnösnek.
ÉLETFOGYTIGLAN
GYALOGSÁGI KIKÉPZŐKÖZPONT KATONAI FOGDA
Engedjék el Calley-t!
Mialatt zajlott a Calley-párti gyűlés,
táviratok százai özönlöttek a Western Union irodájába;
szinte mindegyik az ítélet ellen tiltakozott,
és támogatásáról biztosította Calley-t.
A címe: Calley hadnagy csatadala.
A nevem William Calley A hazámat védem én
A parancsot követtem Véres csaták mezején
De gazembernek hisznek Bélyeg rajtam, nincs remény
Így menetelünk hát
Amikor bűnösnek nyilvánították Calley-t,
a rádiók azonnal pluszpéldányokat kértek tőlünk.
Tegnap 16 500-at küldtek. Ma mennyit tudnak?
Honvéd vagyok én csupán Kit hazája küldött el
Háborúba messzire Hol a halál átölel
Míg az élet megy tovább És vidáman ünnepel
Így menetelünk hát
Késő délután az elnök elrendelte Calley kiengedését a börtönből.
Végül mindössze három-négy hónapot töltött börtönben.
És ennyi volt.
Rendkívül erőszakos kultúra a miénk.
Borzasztó brutális.
Van, ami ép ésszel felfoghatatlan.
Miért dolgozik mégis tovább?
Az ember hazája nem tehet ilyet.
Ezért folytatom azóta is a harcot.
Nem lehet olyan országunk, ami ilyesmit tesz, és félrenéz.
Ha van bármiféle ars poeticám, akkor ez az.
MINDAZOKNAK, AKIKET MEGÖLTEK
ÉS AKIKTŐL MEGTAGADTÁK AZ IGAZSÁGSZOLGÁLTATÁST,
VALAMINT AZOKNAK, AKIK ELLENÁLLNAK – A MÚLTBAN ÉS A JÖVŐBEN.
A feliratot fordította: Marik Gábor
AZ EGYESÜLT ÁLLAMOK BŰNEI: SEYMOUR HERSH AZ IGAZSÁG NYOMÁBAN