Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
HERSH, SEYMOUR: STUDIE AV KJEMISKE OG BIOLOGISKE VÅPEN
Det er fem hovedbaser i USA
der kjemiske og biologiske våpen produseres og forskes på.
Har det skjedd noen ulykker?
Det var et tilfelle ved Dugway.
På en søndag oppdaget noen sauebønder at sauene deres døde.
Innen mandag hadde 6000 dødd.
DESERET TESTSENTER DUGWAY ØVINGSOMRÅDE
De har testet nervegass der siden 60-tallet.
Noe gikk galt.
Et forsvarsfly hadde med seg 40 liter rødfarget nervegass.
Den blåste mot Salt Lake City.
FRIGITT MILITÆRT OPPTAK
Hva med deg og familien? Har dere merket noen bivirkninger?
Jeg vet ikke om det skyldes dette, men vi fikk alle magesyke på lørdag,
og vi kastet opp ganske mye gjennom hele natta.
Enten det henger sammen eller ikke, er det urovekkende.
Leger, veterinærer og teknisk personell fra Dugway øvingsområde
er ute i felten
og undersøker årsaken til problemet.
På dette tidspunktet ville det bare bli spekulasjoner
om man prøvde å fastslå en konkret dødsårsak for sauene.
ADVARSEL: INGEN ADGANG KAMERA KONFISKERES
Forsvaret kan si hva de vil. Jeg undersøkte dette
da jeg skrev en artikkel om saken, og det var nervegass som drepte sauene.
Forsvaret fleiper det bort, men det var nervegass.
Alle sier det i fortrolighet, men ingen vil anklage forsvaret for å lyve.
Greit.
BASERT PÅ JOURNALISTISK ARBEID AV SEYMOUR M. HERSH
Kom igjen. Bare gjør det ordentlig.
MAKTENS PRIS
BIN LADEN KRIGEN MOT TERROR
NEW YORK TIMES KORSHAK, GULF+WESTERN
Det står: "Det virker som at Hersh vet svært mye om saken,
men ingen fare, sjef. Han vet ikke om dekkoperasjonen."
Ganske drøyt. Jeg så dette først for et år siden.
Greit nok. Showtime.
- OK. - Hva har dere lyst til?
- Kamera går allerede, sant? - Vi vil gjerne snakke om kilder...
Nå skal du høre. Dere vil snakke om kilder, men det vil ikke jeg.
Ikke nødvendigvis spesifikke kilder, men den typen folk som du støter på.
Vi har alt sett på noen av typene det er snakk om.
Jeg så gjennom blokkene i går kveld, og navnene står overalt.
Jeg hadde aldri... Sånt bør skje når man er død.
Sy, vi utleverer ikke noen av disse folka.
Noen av disse folka kan være i live, altså.
Mange av dem avskydde meg, men fortalte meg ting likevel.
Hvorfor det, tror du?
Jeg vet ikke. Hvis du jobber med hemmelige ting,
og det dukker opp en fyr som maser i vei og kommer seg inn,
så hvorfor ikke? Jeg vet ikke, jeg.
Jeg psykoanalyserer ikke kildene mine.
Ikke meg selv heller, takk og lov.
Det vil dere sikkert at jeg skal gjøre, men det skjer ikke.
La oss se, jeg har noen i tankene. Her har vi en som jobbet for Kissinger,
og her er CIA-kvinnen.
Man vet aldri hvem man kan stole på.
Jeg stoler jo knapt på dere.
LAURA SPURTE SY OM Å FÅ LAGE EN FILM ALLEREDE I 2005.
NESTEN 20 ÅR SENERE GIKK HAN MED PÅ DET.
MARK HAR SAMARBEIDET MED SY PÅ TRE GRAVEJOURNALISTISKE DOKUMENTARER.
Jeg har lært å ikke bry meg om hva andre tenker,
for jeg har alltid skrevet saker som gjør noen sinte.
USA har en historie som er vanskelig å skrive om.
Det ligger alltid noe under.
Min jobb som avisjournalist er å avsløre hemmeligheter og fakta.
Så publiserer vi dem, vel vitende om
at vi bryter regler, lover og nasjonale sikkerhetsrutiner.
Informasjonen er topphemmelig. Vi gjør det fordi vi har en god grunn,
en sak om embetsmenn med mye makt som ikke gjør som de skal.
Det er poenget mitt. Det burde ikke legges noen føringer på pressen,
vi bør kunne publisere det vi vil, fordi det står i grunnloven.
MØRKLAGT
Når vi kjemper med noen om noe, vil folk i USA at vår kurve skal gå opp slik,
og at motstanderens kurve skal gå ned slik.
Sånn er det ikke med den krigen vi nå utkjemper i Vietnam.
Jeg vil si at vi beveger oss mer slik,
og at de beveger seg mer slik, ikke at det går rett opp og rett ned.
Vi gjør framskritt.
Vi er fornøyde med resultatene våre.
Vi påfører dem større tap enn de påfører oss.
HASTER: BOMBING AV HANOI SEYMOUR HERSH, 25. JANUAR
PENTAGON VEDGÅR AT SIVILE OMRÅDER I NORDRE VIETNAM ER TRUFFET AV BOMBER
TILBAKESLAG FOR HÆREN
STOR MANGEL PÅ KAPTEINER
USA PLANLEGGER INNRYKK I MEKONG I VÅR
ET VIKTIG VENDEPUNKT NÆRMER SEG
Pentagon er et merkelig sted.
Du kommer dit, tar en kopp kaffe, småprater litt og leser aviser.
Klokka 10.30 gir de deg en brifing, som du skriver litt om.
Folk sitter der og får godt betalt for å høre på en pressekonferanse,
vente en time på det skriftlige referatet og så skrive en sak på 500 ord.
Det er det de gjør på jobb. Det er ikke stort.
Jeg mener at det vi har i USA ikke egentlig er sensur,
men selvsensur, hos pressen selv.
Da jeg dekket Pentagon for nyhetsbyrået AP,
heller enn å spise lunsj med kollegene mine,
så pleide jeg å oppsøke unge betjenter.
Vi snakket om fotball, og jeg ble litt kjent med dem.
Jeg hadde vært i militæret, i reservestyrken.
Etter hvert begynte forsvarsfolka å si: "De dør som fluer der borte."
Jeg spurte: "Hva er det dere mener?"
VELKOMMEN
Det pågår mye hjernevasking for tida. Mange bestemmer hva andre får høre.
Vi er inne i en fase der det begås mord i Vietnam.
STØTT SOLDATENE VÅRE, FÅ DEM HJEM NÅ
Jeg følte meg ubrukelig, på en måte.
Jeg følte på en uro, for hva gjorde jeg, og hva foregikk i krigen?
Dette var en stor sak som virket uoverkommelig.
Det finnes noe som kalles sannhet.
Det var et virvar av sannhet der ute, men jeg fikk ikke tilgang til den.
Det bekymret meg. Jeg tenkte mye på det.
Etter en krangel med redaktøren sluttet jeg hos AP.
Min kone Liz og jeg hadde et barn, og vi hadde ikke mye penger.
NOVEMBER 1967
FEBRUAR 1968
Jeg begynte som frilanser.
En dag fikk jeg en telefon fra en fyr jeg ikke kjente.
Jeg spurte hva han ville, og han sa at det hadde skjedd noe grusomt i Vietnam
som ble dysset ned.
Det var uklart.
SKUDD
Han beskrev det som at det hadde klikket for en soldat, at han hadde skutt folk.
Han visste ikke stort om det, men ledelsen var panisk.
Jeg hadde ingen navn, ingenting.
Jeg hadde vært i Pentagon en del. Det var en oberst der jeg likte godt.
Nå traff jeg på obersten, men han hadde steget i gradene.
Jeg stoppet ham, og vi hilste. Vi hadde ikke sett hverandre på årevis.
Jeg sa: "Hva er det med kneet ditt?" Han sa: "Jeg ble skutt."
Jeg sa: "Du skjøt deg selv i kneet for å bli general og få medalje?"
Han lo og sa: "Dra til helsike."
Vi gikk videre. Jeg spurte hva han jobbet med nå.
Han sa han jobbet for stabssjefen, for Westmoreland.
Jeg sa: "Vet du noe om en fyr som skjøt rundt seg i en landsby?"
Han sa: "Sy, det skal du vite. Jeg håper at den Calley-fyren havner i helvete."
Noe sånt var det han sa.
Calley? Da hadde jeg et navn.
Selvsagt stavet jeg det feil,
men til slutt fant jeg et oppslag fra New York Times,
en liten notis om at løytnanten William L. Calley
var blitt siktet for uaktsomt drap.
Calley var Calley, ikke sant?
Jeg fant ut at advokaten hans het Latimer.
Jeg ringte ham og presenterte meg, og så sa jeg:
"Jeg er på vei til vestkysten, via Salt Lake City.
Kan jeg komme innom kontoret ditt og hilse på?"
"Vær så god", sa han.
Det var jo ikke sånn det var, men jeg ville virke avvæpnende.
Da jeg kom til kontoret hans, fant han fram et dokument.
Det var en siktelse.
Løytnant Calley var siktet for å ha drept 109 mennesker.
Han hadde dokumentet foran seg, opp-ned.
Jeg sa til meg selv:
"Du skal holde samtalen gående og late som om du tar notater,
og så skal du skrive av, ord for ord, så mye du kan."
SIKTELSE: BRUDD PÅ PARAGRAF 118 I DEN MILITÆRE STRAFFERETTEN
Jeg satt på en bombe.
VELKOMMEN TIL FORT BENNING
Jeg bestemte meg for å finne Calley.
Jeg fløy til Fort Benning.
Jeg hadde på meg en sliten dress, og fikk ikke skiftet klær på dagevis.
HOVEDBASEN
Jeg kom fram tidlig om morgenen, og fant ham først ved midnatt, ved ren flaks.
Calley holdt til i generalenes kaserne, det siste stedet jeg sjekket.
Han var så annerledes enn jeg ville. Jeg hadde sett for meg et uhyre.
Han fortalte meg en masse løgner.
"De åpnet ild, det var mange fiender der, det var oversiktlig.
Jeg gjorde bare jobben min som troppssjef.
Sivile ble drept, men de prøvde å drepe oss."
Han sa: "Kapteinen min, Ernest Medina, er i samme situasjon som meg.
Han bekrefter det."
Han tok en telefon og sa:
"Kaptein, jeg sitter her med en journalist.
Kan du si til ham at jeg bare fulgte ordre?"
Medina sa "jeg vet ikke hva du snakker om," og så la han på.
Calley bare så på meg, som han tenkte:
"Kanskje de gjør meg til syndebukken."
WILLIAM CALLEY ANKLAGES FOR Å HA DREPT MINST 109 SIVILE MED VILJE
I MARS 1968, UNDER ET ANGREP PÅ "PINKVILLE" I VIETNAM.
"RYDDE OMRÅDET"
DØDE SIVILE
Sy hadde prøvd å selge saken til flere tidsskrift.
Ingen ville ta i den.
Til slutt ga han den til meg, og sa: "Ikke kødd det til."
Jeg brukte de neste ni timene på å ringe redaktører jeg aldri hadde møtt,
hos alle aviser i hele landet, og selge inn saken som best jeg kunne.
Sy, i forrige uke avslørte du at en løytnant i hæren
blir anklaget for å ha drept 109 sivile vietnamesere.
Hvor sto saken først på trykk?
I Chicago Sun-Times, i salg 17.30, 18.30 her i Washington.
- Det var altså din sak. - Ja.
PINKVILLE-SAKEN
Så havnet den i morgenutgaven av omtrent 30 aviser.
Jeg tror saken krever en litt uavhengig innstilling.
Jeg snakket med Life og med Look, men de var ikke interessert.
Da tok David Obst fra Dispatch over.
Han forsikret meg om at han kunne få saken på forsidene.
Jeg er ikke så populær i Pentagon for tida.
De prøvde å holde dette hemmelig.
Jeg avbrøt den leken for dem.
Løytnant, har du et øyeblikk?
MILITÆRPOLITIET
I Pentagons versjon av saken er Calley en slags gærning.
Jeg tror ikke han er noen gærning, så da må man spørre seg:
Fikk de faktisk ordre om å skyte hele landsbyen?
I så fall: Skjer dette til stadighet?
Vi støtter deg, Calley!
LØYTNANT CALLEY
Det lå mer der,
det måtte det gjøre, men jeg visste ikke hvem jeg skulle prate med.
Forsvaret ville åpenbart ikke hjelpe meg...
Jeg slo ikke av mobilen. Unnskyld.
- Bare ta den. - Nei. OK.
Det var bare én ting jeg ville si:
Jeg sa at varselet kom fra Iran, men det kom via Saudi-Arabia, om det betyr noe.
Nei da, du sa "antageligvis fra Iran".
Godt å høre. Det kom fra Iran, men via saudierne. Helt greit.
- Det er bra nok. Det trenger ikke endres. - Man vil ikke røpe for mye.
Ha det, da. Ha det. Jeg prøver å legge på. Ha det.
"Man vil ikke røpe for mye", sa han.
Nå skal du høre.
Vi dro tilbake til huset der jeg bodde.
STEMMEN TIL DAVID OBST
Sy satt og leste i Washington Post,
og han så en liten sak som forsvant i mengden der,
om en unggutt ved navn Ron Ridenhour.
SOLDAT SENDTE BREV OM MASSEDRAP
Han hevdet å ha varslet forsvaret om massakren.
Åtte måneder tidligere skrev han et brev og sendte det 30 til kongressmedlemmer.
Til Den militære sjefsnemd, generalene og Det hvite hus. Han gjorde det i skjul.
I APRIL 1968 HØRTE JEG OM HENDELSEN I PINKVILLE.
Så jeg dro hjem, pakket kofferten, lånte noen penger
og fløy til California for å treffe ham.
De fortalte meg at de hadde sett
mennesker, individuelle soldater og enkelte overordnede,
gå gjennom hele landsbyen,
og hvis det sto folk langs stien eller blant husene i landsbyen,
så bare plaffet de dem ned. De skjøt dem.
Disse menneskene skjøt dem helt uten videre.
Jeg følte at noe måtte gjøres. Jeg måtte gjøre noe.
Jeg kunne ikke bare holde på dette resten av livet.
Det kunne jeg ikke ha levd med.
Ridenhour ga meg ei liste med navn,
og han pekte ut to stykker som var villige til å snakke med meg.
Den ene var en ung mormoner som bodde i Utah.
Han het Michael Terry.
Jeg dro dit og fant ham samme kveld.
Han beskrev det som "en nazi-aktig greie".
"DE STILTE DEM OPP LANGS EI GRØFT OG GA ORDRE OM Å SKYTE DEM.
EN UNG SOLDAT KLARTE DET IKKE."
Den andre Ridenhour hadde nevnt for meg, var Michael Bernhardt.
Jeg møtte ham på Fort Dix.
Det hadde ikke vært mulig å rote til den saken der.
Alt som trengtes, var å la saken tale for seg selv.
Jeg hadde tatt notater fra Terry og fra Bernhardt,
og de fikk fortelle historien med sine egne ord.
"DET HELE VAR SÅ GJENNOMTENKT.
DET VAR RETT OG SLETT MORD, OG JEG MÅTTE STÅ OG SE PÅ,"
SIER SERSJANT MICHAEL BERNHARDT (23).
"VI FIKK ORDRE OM Å TIE," FORTELLER BERNHARDT,
"MEN ENKELTE ORDRE MÅ JEG SELV AVGJØRE OM JEG VIL FØLGE ELLER IKKE."
Hva fikk dere ordre om?
I forkant av operasjonen var befalens ordre
at vi skulle ødelegge landsbyen og beboerne.
Trodde dere at innbyggerne i landsbyen var Vietcong?
Noen av innbyggerne der... Det var en hel landsby.
Noen av innbyggerne i landsbyen
var ikke gamle nok til å kunne gå. Da er man ikke Vietcong.
VIETNAM-MASSAKREN VEKKER VARIERTE REAKSJONER
Det var mange som reagerte med å nekte å tro på det.
De ble sinte på oss, som bare var formidlere.
MANGE I TVIL OM MY LAI-SAKEN
Ingen hadde lyst til å høre at USA var skurken i historien.
SVIKTENDE BEVIS FOR VIETNAM-MASSAKREN
MASSAKREN I SØNDRE VIETNAM: "TVILSOMT"
RAPPORTER OM "MASSAKRE" AVVIST SOM PROPAGANDA
For tida får noen personer og alvorlige hendelser mye medieomtale.
STABSSJEF I DEN AMERIKANSKE HÆREN
Enkelte hevder at disse hendelsene sier noe om forsvaret som helhet,
men det er et lite, ubetydelig antall folk som står bak handlingene.
Forsvaret som institusjon bør man aldri stille spørsmål ved.
Jeg ville finne ut hva som hadde skjedd, hva i helvete som foregikk.
Det var målet mitt,
og jeg fortsatte å oppsøke folk.
Jeg fant mange som fortalte meg mye.
Hva mener du med "hva som hadde skjedd"?
Hvordan gikk det til? Altså, hvordan havnet man i avgrunnen?
Dere får meg til å tenke på ting som jeg ikke vil tenke på.
Jeg lette etter en gutt som fikk skutt av seg foten, Paul Meadlo.
Han bodde i utkanten av Indiana.
På en gård. En gammel, nedslitt gård.
Det kom ut en veldig typisk sørstatsdame.
Jeg sa jeg skulle treffe Paul.
Jeg sa: "Jeg er journalist og vil prate om det som skjedde i forsvaret."
Da sa hun noe som jeg kommer til å huske resten av livet.
"Jeg ga dem..." Med bitterhet i stemmen sa hun:
"Jeg ga dem en god gutt, og jeg fikk igjen en morder."
Da han kom hjem,
klarte han bare å stotre,
og jeg spurte: "Hva skyldes dette?"
Han sa: "Mamma, jeg har gjennomgått et helvete."
Jeg gikk bort til Paul og spurte hva som hadde skjedd,
og han bare...
"Drap, mord, drap, syndsforlatelse."
Med en gravalvorlig mine.
Sy ringte meg og sa:
"Vi har en sak til hele verdens forsider."
"JEG SENDTE DEM EN GOD GUTT, OG DE GJORDE HAM TIL EN MORDER."
"VI FULGTE ORDRE," SIER MEDLO.
Da ringte jeg CBS Evening News, uten å kjenne noen der,
og så gjorde jeg noe du ikke skal gjøre,
men det visste jeg ikke på det tidspunktet.
Jeg sa: "Vi må ha penger for saken."
Han sa: "Hvor mye vil dere ha?"
Jeg ante ikke, så jeg bare buste ut med "10 000 dollar".
Etter en pause sa han: "Avtale."
Mike Wallace fikk tildelt intervjuet.
Mike pratet med ham i et par minutter, og så startet de opptaket.
Hvor mange mennesker hadde dere samlet?
Vi hadde 40-45 personer samlet i sentrum av landsbyen.
- Var det menn? Kvinner? Barn? - Menn, kvinner, barn.
- Babyer? - Babyer.
Vi samlet dem og fikk dem til å sette seg på huk,
og...
Løytnant Calley kom bort og sa: "Du vet hva du skal gjøre med dem?"
Jeg sa ja,
for jeg tok det for gitt at vi bare skulle vokte dem.
Han gikk, og da han kom tilbake 10-15 minutter senere,
sa han: "Hvorfor har du ikke drept dem ennå?"
Jeg sa at jeg ikke trodde det var planen,
at jeg trodde vi skulle vokte dem.
Han sa: "Nei, de skal dø."
Så gikk han tre, fire meter bakover, og så begynte han å skyte.
Han sa jeg skulle skyte, så jeg begynte å skyte.
Jeg skjøt fire rammer inn i mengden.
- Med menn, kvinner og barn? - Menn, kvinner og barn.
- Og babyer? - Og babyer.
Hvordan skyter man babyer?
Jeg vet ikke. Det er sånt som skjer.
"JEG SKJØT BABYER. DET ER SÅNT SOM SKJER."
Nei, vi reiser ei! Nei, vi reiser ei!
Nei, vi reiser ei!
SLIK BRUKES SKATTEPENGENE DINE
- OG BABYER? - OG BABYER.
Militærfotografen på stedet, Ron Haeberle, hadde to kamera.
I forsvaret brukte han svart-hvitt-kameraet.
AMERIKANSKE SOLDATER VED MY LAI
Han sa aldri til noen at han også hadde fargefilm.
Da den første saken min ble publisert, solgte han bildene.
EKSKLUSIVE BILDER, ØYENVITNERS ORD: MY LAI-MASSAKREN
"ORDREN GIKK UT PÅ Å ØDELEGGE MY LAI OG ALT SOM FANTES DER."
"VI OMTALTE DEM IKKE SOM SIVILE; FOR OSS VAR DE VIETCONG."
MASSAKREN SOM RYSTET VERDEN
Snart var bildene verden over.
DAGEN MEDMENNESKELIGHETEN DØDE I EN LANDSBY I VIETNAM
Hvor mange i familien din var det som døde?
Fire stykker.
Da dere kom hjem fra markedet, hva var det du så?
Jeg er for ung. Jeg turte ikke å se.
Er du den eneste overlevende fra familien din?
Ja.
De kom og brant ned alt.
De slo noen og fanget noen. Så drepte de alle.
Vet du hva som var grunnen?
Nei, jeg vet ikke hva som var grunnen.
De samlet alle som var der. Selv munken ble hentet og drept.
Kan du gjette på hvor mange som døde?
Hvor mange som ble drept?
Ja.
Jeg vet ikke, men det var døde overalt. Jeg så veldig mange lik.
Nevøen min, som nettopp hadde lært seg å gå,
klamret seg til hodet mitt og ropte etter moren sin.
Så sa det "pang". Han ble skutt og drept. Jeg ble bare liggende.
MY LAI-SAKEN NESTEN FORBIGÅTT I STILLHET
FRILANSEREN HERSH DEKKET DEN FØRST, ETTER Å HA BLITT TIPSET PÅ TELEFONEN
Vi har støttet en krigføring med vilkårlige drap, voldtekter og så videre.
Alle lukket øynene for det, også pressen, for noen må åpenbart ha hørt om det.
MY LAI - KONFIDENSIELT
Det er grusomt. Hvorfor ble det ikke kjent? Det lurer jeg på.
Her ble altså 400 eller 500 mennesker drept,
bevitnet av kanskje et dusin helikoptre
som ble sendt ut for å hjelpe troppene den dagen.
Generalmajoren som ledet infanteri- divisjonen var i lufta den dagen.
Obersten som ledet brigaden var der.
Sjefen for spesialstyrken var der.
Etter et par dager visste 300 eller 400 soldater om det,
men ingen sa noe. Ingen rapporterte det.
SOLDATER STARTER EN BRANN
Jeg tror vi bare kan trekke to slutninger.
Den ene er at dette selvsagt var en sjokkerende ubehagelig hendelse,
så ingen engang orket å snakke om den.
Den andre og mer logiske slutningen er at de tenkte:
"Vel, sånn er livet i Vietnam."
OBSERVERTE LIK I GRØFT, STOPPET FOR Å SPISE I NÆRHETEN
SPISTE LUNSJ OBSERVERTE CA. 50 LIK
Hele forsvaret handlet om antall drepte.
Målestokken for suksess var hvor mange du hadde drept.
Westmoreland trengte høyere tall.
Hvordan kunne de få drapstallene de ville ha?
Ved å dra til steder som My Lai,
si at alle der var Vietcong og drepe alle sammen.
De drepte folk på tre måter.
Ikke alle soldatene deltok, men flertallet.
- Du misforsto. - Jeg vil fortelle hva de gjorde.
La oss fokusere på det som skjedde. De samlet folk i grupper på rundt 100,
i en liten ring, og så skjøt de dem med automatvåpen.
- Det kan du ikke vite. - Som journalist vet jeg det.
Vet du det av deg selv?
Hvis journalister måtte vite alt selv, ville ikke pressen fungert særlig godt.
FORSVARETS GRANSKNINGSRAPPORT OM MY LAI-HENDELSEN
Da saken ble kjent, gjennomførte forsvaret en granskning.
Jeg leste rapporten så snart den kom.
Forsvaret slo knute på seg, så klart, og ville vite hvordan jeg fikk tak i den.
Den skulle egentlig holdes hemmelig.
Kan du nok en gang, på disse oversiktsbildene,
markere hvor det var, etter beste evne?
FLYFOTO AV MY LAI OG OMEGN
Hvor du så grøfta
der likene lå?
Ja, sir.
GRØFT MED CA. 30-40 LIK
BEVIS P-152: TEGNET AV MENIG LACROSS
BEVIS P-189: TEGNET AV MENIG PENDLETON
BEVIS P-122: TEGNET AV MENIG OLSEN
TEGNET ETTER HUKOMMELSEN, 21. JANUAR 1970, AV THOMAS KINCH
TEGNET ETTER HUKOMMELSEN, 6. FEBRUAR 1970, AV CALVIN HAWKINS
TEGNET ETTER HUKOMMELSEN, 16. JANUAR 1970, AV DENNIS BUNNING
GUTT, JENTE OG MANN TRYGLET OM Å FÅ LEVE
-Jeg vet ikke om dere vil høre dette. - Vi vil høre alt du har å si.
DØD MANN, KVINNE OG UNGE PÅ STIEN
Det første skuddet traff en baby.
TI LIK, DØD BABY
I hodet. Jeg måtte snu meg vekk og kaste opp,
for det var første gangen jeg...
Altså, jeg hadde drept noen tidligere,
men jeg hadde aldri faktisk sett skaden som ble gjort.
SPREDTE LIK
SÅ KAPTEIN MEDINA SKYTE ET BARN
Hva skjedde etter at den gruppen ble skutt?
Vel,
omtrent på samme tid
var det flere soldater som voldtok flere kvinner i området.
SÅ RUNDT 40 LIK
Tre stykker holdt på med samme jente, alle på én gang.
Karene tok bare tak i jentene, og...
Ved et par anledninger skjøt de jentene når de var ferdige.
SÅ DØD KVINNE I SENG
For hver dag som gikk, følte jeg meg 30 år eldre.
Det var sånn det kjentes. Det ble bare verre og verre.
Jeg brukte to, tre måneder på å lete opp unggutter,
og jeg fikk vite... Det var bare så fælt, det jeg fikk vite.
Det var et par ganger jeg ikke orket å høre mer.
UMERKET GRAV I DEN SØRLIGE UTKANTEN AV MY LAI
Vitneforklaringer tydet på at det ikke bare skjedde i My Lai.
Det foregikk en annen massakre samme dag.
GRENDENE TU CUNG, MY LAI, MY KHE OG CO LUY
Forsvaret har hevdet at My Lai-hendelsen var den eneste,
men det skjedde flere ganger under krigen, til og med på samme dag og i samme område.
Det samme foregikk to kilometer unna.
Det var 14 tjenestemenn som åpenbart var med på å dekke over dette.
Forsvaret endte med å sikte dem for pliktforsømmelse,
brudd på gjeldende lovgivning og manglende rapportering.
De hadde alle enten utført drap, planlagt drap eller dekket over drap,
men ble siktet for manglende rapportering.
Så var Westmorelands fireårsperiode over, og han ble forfremmet,
selv om alle i hele hæren og Den militære sjefsnemd visste
at han hadde drept sivile.
Hei.
Klart jeg skal beskytte deg på alle måter. Hvordan vil du helst omtales?
Du kan skrive "en forsker som nylig var i Gaza".
Når du beskriver angrep på kvinner og angrep på barn:
Hvem sitter med statistikken?
Når det gjelder skudd mot barn fra kvadkopter...
ANONYM KILDE
...har jeg selv flere dusin røntgenbilder av barn
med kvadkopter-kuler i halsen og i hodet, som jeg har fått av legene.
Barn, altså.
For et jævla mareritt, og dette er bare begynnelsen.
Jeg personlig kan ikke tillate meg å tenke at vi ikke kan gjøre noe,
for jeg har daglig kontakt med venner og kjære.
Mister vi troen, så gir vi opp håpet for dem.
Skal du tilbake dit?
Det er planen, ja.
Det folk ikke forstår, er at dette skaper presedens.
I Gaza viskes skillet mellom fortid og framtid ut.
Dette er både fortid og framtid,
samtidig, uten noe skille.
Faren min snakket ikke noe særlig med oss.
Han kommuniserte bare med enten stillhet eller raseri.
Det var veldig typisk østeuropeisk.
Hemmelighetene fikk jeg vite først senere.
Faren min var en jødisk flyktning som kom til Amerika uten å kunne engelsk.
Han var fiolinist i gamlelandet, han spilte vakkert på fiolin.
Han kom fra den lille landsbyen Šeduva.
I datidas Litauen var du merket om du var jødisk.
OVERSIKT OVER UTENLANDSKE PASSASJERER
Da han var 16 eller 17 år, i 1920-1922,
kom han seg fra Litauen til Hamburg og sparte opp tolv dollar
for å kunne reise med skip til Amerika.
SEILAS FRA HAMBURG
ETTERNAVN: HERSH (HERSHOWITZ) FORNAVN: ISADORE
Uten å kunne engelsk, uten å kunne noe.
JURIDISK NAVNEENDRING DEN 10. JULI 1930, FRA ISADOR HERSHOWITZ TIL ISADORE HERSH
Flere år senere, da tyskerne kom,
førte de alle jødene ut i skogen og henrettet dem.
Alle ble utslettet.
Jeg fikk aldri snakket med ham om det, for jeg visste det ikke.
Han sa aldri et eneste ord om holocaust.
Den historien skulle jeg jo gjerne hørt.
Moren din sa heller ikke noe om det?
Moren min sa aldri noe, og gjorde hun det, var det usant.
Det innså jeg fort. Sånn var det bare.
Mamma likte å bake, men fikk hun ikke bakt,
kjøpte hun kjeks og sa hun hadde bakt dem, som om vi ikke smakte forskjell. Skjønner?
Greit nok. Hun var moren min.
Jeg har en tvillingbror. Han jobber med kvantefysikk.
Moren min kledde oss likt fram til vi var 13 år.
Da innså vi at det var tullete.
Jeg kunne ikke få noen utdannelse innad i familien.
BLI MED I BOKKLUBBEN
Derfor meldte jeg meg inn i en bokklubb.
START MEDLEMSKAPET MED EN AV DISSE BØKENE
Jeg levde på bøker.
Bøker lærte meg å tenke.
Faren min drev et firma, et vaskeri og renseri.
Det lå på 45th og Indiana Street, i South Side.
Der likte jeg meg. Jeg likte å jobbe der.
Lokalsamfunnet besto av svarte arbeiderklassefolk.
En fyr som het Sterling, som var tidlig i tjueårene,
presset bukser for tolv cent. Han pleide å ta meg med på kamp.
Jeg så alle de store svarte spillerne, Satchel Paige og de andre, som barn.
Han sa det rett ut: "Det vil gå bra med deg, gutt, med den hudfargen.
Jeg, derimot, kommer til å presse bukser resten av livet."
Jeg skjønte det. Det var subtilt, men forståelig.
Jeg hadde to eldre søstre.
De var også tvillinger.
De gledet seg bare til å flytte hjemmefra.
Jeg fikk bruk for det vettet jeg hadde,
for fra jeg var 15 år, var det jeg som bar familien.
Jeg husker at han hostet om natta.
Tre pakker. Jeg husker hostingen hans.
Kreften gikk fra lungene til hjernen.
Da han ble sykere, hjalp jeg ham og vasket ham og alt sånt.
Jeg gikk fra toppkarakterer til ingenting. Jeg sluttet på skolen.
HERSH, SEYMOUR: MATTEKLUBBEN, GOLFLAGET, BASKETLAGET
Han sa jeg skulle glemme college,
at jeg måtte bli hjemme og drive butikken, for jeg var i stand til det.
Alan, altså broren min, holdt visst ikke mål. Han måtte på college.
"Seymour trenger det ikke, han klarer seg," sa han.
Sånn tenkte han, for jeg kunne drive butikken, og det stemte jo.
Hva gjorde at du kunne drive butikken?
Jeg kunne småprate, hadde sjarm og likte folk.
En kveld kjørte jeg hjem etter å ha stengt butikken.
Jeg skjønte at han var død da det ikke var lys i vinduet.
Jeg visste ikke engang at han lå for døden.
Det var bare tankeløst av familien min
at jeg ikke fikk sagt farvel.
Det var et fagskole-college.
Universitetet i Illinois hadde et fagskole-college,
og det var veldig billig. Det var det viktigste.
Jeg visste at jeg var flink til å skrive, men jeg trodde ikke det hadde noen verdi.
Det hadde ingen betydning for meg
når jeg slo inn ting på kassa og håndterte klær.
En av de første oppgavene
gikk ut på å sammenligne en britisk roman med en amerikansk roman,
så da skrev jeg en tekst om det.
I slutten av en time, der jeg satt bakerst og var utålmodig,
sa han: "Er Seymour Hersh her?"
"Å faen," tenkte jeg, "hva er i veien?"
Jeg gikk fram med halen mellom beina.
Han spurte: "Er du Hersh?" Jeg sa ja.
Så sa han: "Hva gjør du her?" Da skjønte jeg hva han mente.
Jeg fortalte at pappa var død og alt det, og han spurte hvor butikken lå.
Jeg forklarte hvor den var, i South Side.
Han sa: "Styrer du timeplanen din selv? Da møtes vi i morgen
på universitetets opptakskontor."
Tanken gir meg tårer i øynene. "På universitetet i Chicago."
Jeg dro dit, og de skulle teste meg.
De sa: "Vent, du trenger ingen engelsktest."
Jeg sa: "Jo, få alt." Så tok jeg alle sammen.
Det var det. Det forandret livet mitt.
Det sier jeg deg. Chicago føltes som en annen verden.
Jeg hadde en kjæreste i Washington. Faren hennes var politiker.
Jeg fikk sjokk da hun sa... Jeg var vel 19, 20 år.
Hun sa: "Herregud, pappa synes at Eisenhower er en drittsekk."
Tenk å snakke om presidenten på den måten. "Har faren din sagt det?"
Hun sa: "Ja, han er visst en dum drittsekk."
"Hva? Kan presidenter være dumme drittsekker?"
Jeg var 19 eller 20 år, så jeg forsto meg ikke på verden,
og jeg tenkte ikke på å gjøre den til et bedre sted.
Jeg hadde ingen slike visjoner.
Jeg hadde bare en vag følelse av at jeg hadde en viss tæl.
En kveld på en bar kom jeg i snakk med en fyr.
Jeg spurte hva han gjorde. Han sa: "Jeg er journalist i City News."
Jeg hadde aldri hørt om City News før.
Det var rene mirakelet.
Altså, det var et pokkers mirakel. Slik oppdaget jeg journalistikken.
Når de trykket en sak,
lagde jeg tolv kopier, rullet dem sammen og sendte dem som rørpost til avishusene.
Det var jobben min.
KOPISENTERET
Etter en måned ble jeg forfremmet til politireporter.
Jeg forelsket meg i reporterjobben. Jeg storkoste meg.
Chicago var en by med mye mafia,
og mafiaen og politiet hadde noe til felles, sant?
Det var noe jeg forsto.
Det første vi lærte, var: "Ikke kødd med snuten.
Hvis de raner og stjeler, så er ikke det vår sak."
Jeg fikk se et tyranni på nært hold,
og det var en vekker, men det var også det mest spennende jeg hadde opplevd.
Jeg skriver på noe som blir ganske naivt,
med tanke på hva dette egentlig handler om, men greit nok.
Det er viktig likevel, fordi advarselen angående Dimona er viktig.
Dimona var ikke noe mål. Du tok feil.
Du sa det var 50 km fra flyplassen til Dimona,
men det er 45 km. Begynner du å surre, eller?
Ha det, vennen. Vi snakkes.
Det var min israelske venn, som hjalp meg med bombesaken for 30 år siden.
Har du lest den? Jeg sendte den til deg. Enten til deg, eller til min avdøde mor.
Kanskje hun kan lese den.
Jeg kom tilbake fra Hanoi en gang.
Jeg dro til Hanoi under krigen.
Hun sa: "Du er alltid der ingen vil ha deg.
Drar alltid dit ingen vil ha deg."
La oss se hva jeg gjorde.
A. M. ROSENTHAL, SJEFREDAKTØR I NEW YORK TIMES
KJÆRE MR. ROSENTHAL: HVA MED Å GI MEG EN JOBB?
JEG IVRER ETTER Å SKRIVE OM ANDRE ASPEKTER VED LIVET.
ALTSÅ HAR JEG FÅTT NOK AV MASSEMORD.
HØRER FRA DEG, SY HERSH
Jeg hadde visum og skulle til Hanoi.
New York Times ringte meg
og sa: "Vi vil gjerne publisere alt du måtte ha fra Vietnam."
LØRDAG 1. APRIL, 1972
Slik ble jeg ansatt av Abe Rosenthal.
Da jeg begynte, ville Henry Kissinger treffe meg med det samme.
Han ble engstelig av at fyren som dekket My Lai skulle jobbe i New York Times.
Det var ingen god følelse for ham,
for han var vant til å få det som han ville.
Han var Nixons sikkerhetsrådgiver og tilbragte mye tid med journalister.
Han brukte pressen svært aktivt.
KISSINGERS TIMEPLAN MANDAG 3. APRIL 1972
Jeg besøkte ham i Det hvite hus.
Han sa han ville høre hvilket inntrykk jeg hadde fått
i løpet av oppholdet mitt i Hanoi.
Jeg sa: "Jeg så iallfall ingen tegn på demoralisering."
Sånn fortsatte jeg i 10-15 minutter, med humoristisk småprat, ikke politikk.
"Et øyeblikk," sa han. Så ringte han Vietnam-rådgiveren sin, og sa:
"Denne mannen vet mer om hva som skjer i Vietnam enn det CIA gjør."
Jeg tenkte: "Nå tuller han med meg. Skal jeg liksom bli smigret av dette?"
Jeg ble helt satt ut.
LUNSJ MED MAX FRANKEL
Men det var sånn det fungerte.
Kissinger pleide å ringe vaktsjefen i New York Times, Max Frankel.
Så pleide Bernie Gwertzman, som var hovedansvarlig for utenrikspolitikk,
å skrive en sak.
AV BERNHARD GWERTZMAN
Saken gjenga akkurat det Kissinger sa.
"Ministere melder om stans i forhandlingene."
"Statsråder melder om..." Det var bare Kissinger.
Jeg ble helt slått ut av det, at han hadde så stor makt over avisen.
Han likte heller ikke det jeg gjorde.
Nixon: Denne Hersh-fyren er en jævel. Han er trolig en kommunistisk agent.
Kissinger: Nettopp.
Nixon: Tenk at New York Times trykket saken.
Kissinger: Å, det var en skam.
Nixon: Han tok det rett ut av løse lufta, Henry.
Jeg var fortsatt ny i New York Times da noen i CIA fortalte meg
en helt utrolig historie om en topphemmelig operasjon.
Russerne hadde mistet en ubåt som kanskje hadde med seg ei kodebok.
CIA fant på en dekkhistorie for å hente opp den russiske ubåten.
De brukte en båt eid av Howard Hughes.
Den het Glomar Explorer.
Det var tidenes mest tullete operasjon.
"GLOMAR EXPLORER" SKAL TESTE GRUVESYSTEMER TIL HAVS
Jeg skrev saken, men myndighetene overtalte avisen til ikke å publisere den,
grunnet nasjonale sikkerhetshensyn.
De publiserte den ikke på to år.
Jeg sluttet ikke, men vurderte det.
Mitt hovedproblem var å holde styr på Sy i en avis som ikke ville henge etter,
men heller ikke ville være først ute.
STEMMEN TIL BILL KOVACH, REDAKTØREN
Avisen vår var livredd for
å være først ute med kontroversielle saker som utfordret myndighetene.
Har dere fått sparken?
I helga ble fem menn pågrepet i demokratenes hovedkvarter
i Washington, mens de etter sigende forberedte avlytting av stedet.
KONTORBYGGET WATERGATE
Det skjedde i helga, og New York Times gikk glipp av saken,
for i helgene var alle karene på stranda eller ute på byen.
Washington Post, derimot, så politirapporten
og sendte Woodward og Bernstein for å dekke saken.
Jeg dro til tinghuset, for der foregikk høringen.
Dommeren spurte lederen for innbrudds- tyvene, James McCord: "Hvem ansatte deg?"
McCord sa: "CIA."
Dommeren ba ham snakke høyere, så til slutt sa han: "CIA."
Jeg satt på første rad og så på,
og jeg utbrøt:
"Dæven døtte."
Saken ble liksom framstilt i mediene som en absurd, uforklarlig hendelse,
men Carl og jeg så det ikke slik.
Vi kjenner fortsatt ikke til alt som foregikk i løpet av kampanjen,
med tanke på politisk spionasje og sabotasje.
Ikke bare avlytting, men andre ting.
Det var en sak vi var alene om i sju måneder.
Det var saken til Woodward og Bernstein.
Mot slutten av 1972 kom Rosenthal ned til meg og sa:
"Vi kan ikke la oss herse med av Washington Post."
Jeg hadde ikke lyst til å dekke Watergate. Jeg kjente ingen i Det hvite hus.
Likevel var jeg nok litt hovmodig.
Jeg holdt på i utkanten og snuste litt rundt,
og hørte ett og annet fra komiteen.
Til slutt fikk jeg tak i en av de fem som brøt seg inn,
og han fortalte meg historien om hele dekkoperasjonen.
FIRE WATERGATE-SIKTEDE MELDER OM AT DE FORTSATT FÅR BETALT
AV SEYMOUR M. HERSH
Den 14. januar kom Sy Hersh sin sak
om at innbruddstyvene fikk betalt for å holde tett.
Det var en svært viktig sak,
for den bidro med ytterligere bevis for dekkoperasjonen.
Det var en livline.
Ikke bare var det Sy Hersh fra My Lai-sakene, det var New York Times.
Det var derfor jeg ringte ham og sa: "Takk. Dette føltes ensomt."
Han sa: "Vi ville at dere også skulle ta tak i saken.
Vi skjønte ikke at dere ikke fulgte opp, at dere kunne være så dumme."
Han takket, og han mente det.
Jeg holdt altså saken gående i New York Times.
KLEINDIENST TREKKER SEG
MITCHELL VITNET: "VIL VITE MER"
Det var kjekt å ha Carl og Bob som konkurranse. Det var gøy.
KOBLES TIL DET HVITE HUS
Mitchell, New York Times hevder å ha kilder på
at du hjalp til med å dekke over Watergate-hendelsene.
Jeg så den saken i morges.
TIDLIGERE RIKSADVOKAT
Den er vel som alle andre saker i New York Times.
Jeg tror ikke på dem.
SIKTELSER MOT MITCHELL, STANS OG VESCO FORVENTES I DAG
WATERGATE-GRANSKERNE FÅR IKKE HØRE DEAN VITNE OM NIXON
Nixon: Pokker ta denne saken i New York Times, den av Hersh.
Han pleier ikke å ta feil.
Jævelen er en jævel, men han har jo vanligvis rett.
WILLIAM COLBY
Nå begynte jeg å få informasjon som ingen andre hadde tilgang til.
DAN ELLSBERG
Det var ansatte i Det hvite hus som fortalte meg ting.
Det var noen herlige folk i justisdepartementet.
ELLIOTT RICHARDSON
HEMMELIGE HANDLINGER
Jeg begynte å få en følelse av hvor mye rusk som ble holdt skjult.
Kissinger drev med ting i det skjulte over hele verden.
Han hadde kontroll over svært mange hemmelige operasjoner.
Det var noe som het 40-komiteen, og Kissinger var sjefen.
40-KOMITEEN
De gjorde hva som helst for å beholde makten sin.
De løy om hva som helst og hvem som helst.
Allende! Allende! Allende!
Nixon avskydde Allende-regjeringen.
De var venstrefolk, kommunister.
PRESIDENTEN I CHILE
De nasjonaliserte kobbergruver
som var eid av folk som støttet Nixon med store pengesummer.
Derfor ble det lagt et stort press på Kissinger og CIA
for å se til at Allende ikke ble sittende.
I 1973 ble Allende drept og regjeringen styrtet.
En fascist ved navn Pinochet tok over.
De arresterte tusenvis av mennesker, og mange ble drept.
TELEFONMØTE 16. SEPTEMBER 1973: KISSINGER OG PRESIDENTEN
K: HALLO, HERR PRESIDENT. P: HEI, HENRY.
K: CHILE-SITUASJONEN KONSOLIDERES, OG AVISENE ER SELVFØLGELIG MISFORNØYDE,
FORDI EN KOMMUNIST- STØTTET REGJERING ER BLITT STYRTET.
P: SKULLE DU HA SETT.
K: HELLER ENN Å FEIRE... PÅ EISENHOWERS TID VILLE VI VÆRT HELTER.
P: VI FEIRER IKKE, SOM DU VET, MEN INGEN VET HVA VI SITTER MED.
K: VI GJORDE DET IKKE. VI BARE HJALP DEM.
KISSINGER RINGTE CHILE-STRATEG
SIES Å HA FØRT EN ØKONOMISK KRIG MOT ALLENDE PERSONLIG
AV SEYMOUR M. HERSH
Det hele hang sammen.
Nixons gjenvalgskomité.
STEMMEN TIL BOB WOODWARD
Nixons regjering. Nixons CIA.
Alt var sammenfiltret.
Jeg trer av som president klokka 12.00 i morgen.
Visepresident Ford tiltrer som president på samme tid og samme sted.
MEMO TIL LEDELSEN ANGÅENDE SEYMOUR HERSH
HERSH HAR TRUFFET FLERE AV VÅRE TIDLIGERE ANSATTE
OG FÅTT SENSITIVE OPPLYSNINGER OM BYRÅETS AKTIVITETER.
JAMES ANGLETON, SJEF FOR KONTRASPIONASJE
CIA-folk begynte å dele mer med meg.
Sy, du er journalist og har gjort noen skup,
og du er kjent som en systemkritiker, men du får stadig ny, lekket informasjon.
Er ikke systemet så tett som vi tror?
Selvsagt er det ikke det. Nei, nettopp.
Det jeg gjør, er å håndtere lekket informasjon.
Er det noe viktig, så får det førsteprioritet.
SVARTEBOK SENDT
Folk forteller ting, av ulike grunner.
HISTORIER OM ANGLETON
SKYLD HOS CIA
Folk har lyst til å snakke om dumme ting de har gjort.
Det er min erfaring.
Jeg må berømme en god kilde.
Navnet hans var Bob Kiley.
Han er død, så jeg kan snakke om ham.
Kiley ble rekruttert av CIA for å spionere på studentaktivister.
Han ble stadig mer nedslått,
så han sluttet i CIA.
Jeg ringte ham.
CIA-SPIONASJE
Han fortalte meg om "Chaos".
"CHAOS"-PROGRAMMET
Jeg ante ikke hva det var for noe.
LEVER VERNEPLIKTSBREVET DITT I DAG
Han fortalte at sent på 60-tallet la Det hvite hus press på regjeringen
for å finne ut om studentbevegelsen var kommuniststyrt.
CIA begynte å kontakte studentforeninger og rekruttere folk på innsiden.
FÅ SLUTT PÅ KRIGEN
De spionerte på amerikanske ungdommer.
Sjefen for kontraspionasje var en mann ved navn James Angleton.
Han var berømt og beryktet innad i CIA.
Jeg ringte ham og sa at jeg visste om "Chaos".
Han benektet alt sammen,
men han tilbød meg to saker for å ikke skrive den saken.
Da visste jeg at det stemte.
SVÆR CIA-OPERASJON RETTET MOT FREDSDEMONSTRANTER UNDER NIXON:
SAMLET INFORMASJON OM BORGERE, BRØT MED MANDATET
AV SEYMOUR M. HERSH
SVÆR CIA-OPERASJON RETTET MOT FREDSDEMONSTRANTER
"SVÆRT GODT KOORDINERT"
"SKREMMENDE"
New York Times skriver i dag at CIA...
FRYKT FOR SPIONASJE
...konsekvent brøt med mandatet sitt
fra 1950-tallet og fram til Nixon-regjeringen gikk av,
og at de spionerte på minst 10 000 amerikanske borgere.
Ifølge loven skal CIA bare drive utenlandsk etterretning.
Angleton var veldig sint på meg, for å si det mildt.
Etter flere dager med sterkt press fortalte James Angleton
at han går av som sjef for kontraspionasje i CIA.
Jim Angleton.
Hvorfor har du gått av?
Jeg tror at alle menn kommer dit en dag
at de ikke lenger tjener landet sitt.
Hoppet du av, eller ble du dyttet?
Jeg ble ikke dyttet ut vinduet.
Da jeg skrev den saken,
holdt folk i CIA øye med meg.
De hadde fulgt med på meg lenge.
HEMMELIG: MEMO TIL SJEFSSEKRETÆREN I CIA
De hadde full panikk fordi jeg visste om et hemmelig dokument de kalte "juvelene".
EMNE: "FAMILIEJUVELENE"
Jeg hørte "familie" senere, men først bare "juvelene".
KUN TIL INTERNT BRUK
En tidligere direktør for CIA ga ordre om å samle alle overskridelser.
Han ville at alle i CIA som visste om noe som stred mot grunnloven,
skulle legge det inn i en svær oversikt.
Enhver kriminell handling som brøt med amerikansk lov.
Utenlandske attentater, innenlands spionasje, hjernevasking.
Det var ei stor bok på 600-700 sider, og jeg visste om den.
SEYMOUR HERSH FØRER KRIG MOT CIA AV WILLIAM A. RUSHER
CIA hadde alltid operert i skyggene, helt siden starten.
STEMMEN TIL JEFF GERTH
Sy sine saker var en utløsende årsak til at Rockefeller-kommisjonen ble opprettet,
og deretter Church-komiteen.
Vi ber om ro i salen.
Dermed fikk befolkningen en detaljert og vederstyggelig skildring
av hva dette regjeringsstyrte byrået gjorde i all hemmelighet.
Hele sannheten og bare sannheten, i Guds åsyn?
Ja.
Du sier altså at du visste i 1970,
og da hadde visst i lengre tid,
at CIA åpnet folks post i New York?
Det stemmer.
Visse individuelle rettigheter må ofres
av nasjonale sikkerhetshensyn.
Operasjon "Chaos" var bare toppen av isfjellet.
Senatet har et ekstraordinært møte i dag for å diskutere komiteens rapport
om CIAs komplott for å ta livet av utenlandske statsledere.
Et tiår med drapskomplott spenner over fire regjeringer,
fra det første drapsforsøket på Castro i 1960, under Eisenhower,
til drapet på en chilensk general i 1970, under president Nixon.
Noen fant også sted under Kennedy og Johnson.
Det var ingen planer om
å drepe noen utenlandske tjenestemenn eller utenlandske ledere.
Det fantes ingen komplott.
TIDLIGERE DIREKTØR FOR CIA
CIA har aldri stått bak drap på utenlandske statsledere.
Har det vært snakk om mulige attentater?
Jeg vet ikke om jeg vil vedkjenne meg hverken det ene eller det andre.
Snakk om det? Myndighetene snakker om alt du kan tenke deg.
- Om snikmord? - Om alt du kan tenke deg.
- Du svarer ikke på spørsmålet mitt. - Det vil jeg ikke heller.
Da Helms gikk, brente han mange papirer. Han brente dem på kontoret sitt.
Det fikk jeg høre fra Kiley. Han var assistenten til Helms.
Folk med hemmelige operasjoner og skitne triks,
de har sine egne historier, og de deler dem ikke.
"Juvelene" som til sist ble offentliggjort, var sensurert.
Det var åpenbart mye mer der.
PROSJEKT "MKULTRA"
Det vi vet, er at CIA sent på 50-tallet
prøvde å framprovosere et politisk angrep ved bruk av LSD.
TILFØRT LSD UTEN Å VITE DET
De prøvde å manipulere noen til å bli en snikmorder.
TESTING PÅ INDIVIDER
Det var noen helt vanvittige greier.
KONTROLLERE MENNESKELIG ADFERD
Noen av de ansatte mislikte det.
Frank Olson ville slutte, og han ble sett på som en forræder.
Frank Olson stupte i døden fra 10. etasje på Statler hotell i New York.
Familien ble fortalt at han begikk selvmord.
FAMILIEN PLANLEGGER SØKSMÅL ETTER CIA-SELVMORDET
Jeg har all grunn til å tro at han ble drept av CIA.
DIREKTØR FOR CIA
Neste punkt på programmet er CIA-saken.
NYHETSBYRÅET AP INVITERER
CIA-SAKEN: DIREKTØREN MØTER JOURNALISTEN
AP pleide å arrangere en årlig konferanse.
Alle redaktørene fra alle avisene var der.
Mange takk.
Jeg er også en form for redaktør.
Klokka seks går jeg ned og har et slags redaksjonsmøte
med de ulike ansatte som skriver ting for oss,
som presidentens dagsrapport
og nyhetsbrevet vi sender ut til de ansatte i forvaltningen.
For tida har befolkningen liten tiltro til myndighetene,
og da er det naturlig at de forventer å finne overskridelser, dekkoperasjoner
og alskens lignende ting innad i etterretningsbransjen.
Dette fører til mye medieomtale og stort oppstuss
når vi løfter litt på hemmelighetens slør.
Dette er forståelig, mener jeg,
men jeg vil be om en viss nøkternhet
i måten dere, mine damer og herrer, gjør jobben deres på.
Jeg tror det Colby sikter til, er saken om innenlands spionasje.
Hør her nå.
De hadde omtrent 650 sider med enten bevis på innenlands overskridelser
eller anklager om innenlands overskridelser,
og så satt de og tiet om alt fram til den saken havnet i avisen.
Jeg mener at det som må til, som den vanlige borgeren jeg er,
er at alle på toppen må gå. Vi må få inn nye folk.
Det er ikke... Sånn er det med den saken, slik jeg ser det. Takk og hei.
Forsvarssjef Schlesinger og CIA-sjef Colby har brått fått sparken.
Nå går det sjokkbølger gjennom den amerikanske etterretningen.
President Ford har utnevnt George Bush som ny direktør for CIA.
Sy er en veldig kompleks og uforutsigbar type.
Dermed, beroende på situasjonen,
kunne han enten være stille og from, eller han kunne fly veggimellom.
Man vet aldri helt hvordan Sy Hersh går fram,
men han tar alltid uforståelige notater.
Jeg bodde i New York, og jeg ville gjøre noe nytt.
Jeg begynte å skrive om store bedrifter.
Det var en helt annen verden. Jeg visste ingenting om det.
Jeg hørte om en fyr som het Jeff Gerth.
Han var frilansskribent for en undergrunnsavis,
og han visste så mangt, så vi ble et team.
Det var gøy å samarbeide med noen. Jeg hadde vært en einstøing så lenge.
Det de ikke gjør...
Sy hadde en slags appell. Jeg vet ikke om jeg kan forklare det,
men mange visste hvem han var,
og det ble nesten forlokkende, folk fikk lyst til å...
"Å, Sy Hersh undersøker dette. Da vil jeg snakke med ham."
Selv om de visste at de ville få noen vanskelige spørsmål
og kanskje ikke komme godt ut av det.
New York Times hadde aldri gått en stor bedrift etter i sømmene.
Redaktørene var urolige.
Mine dager var talte hos dem da jeg begynte å skrive om bedrifter.
Uten tvil. Det var fælt.
Tidligere, når jeg ville gjøre noe, sa de: "Kjør på. Lykke til."
Når det gjaldt bedrifter, derimot, sa de: "Hvorfor vil du det?"
Jeg måtte skrive et sånt idiotisk brev til sjefredaktøren
om hvorfor jeg ville gjøre det.
Jeg skrev:
"Neste del av Sy Hersh-sagaen om hvordan verden egentlig fungerer:
Alt du vil og ikke vil vite om Gulf and Western."
Gulf and Western var et ambisiøst konglomerat.
De begynte som en industribedrift,
og så kjøpte de opp en rekke mindre industribedrifter.
VI PEKER MOT FRAMTIDA
Så beveget de seg over i filmbransjen via Simon & Schuster,
og etter hvert fikk de nærmest kjendisstatus i Hollywood.
Det var en ny type selskap, det besto av ulike avdelinger
som ikke hadde noe med kjernevirksomheten å gjøre.
Det ga dem enormt stort spillerom.
De kunne flytte penger og skjule overskudd.
JEFF GERTHS NOTATER
Jeg hadde gått på handelshøyskole.
Det var jeg som leste uttalelsene og årsrapportene,
og mye av det juridiske.
Vi fant svindel og korrupsjon.
SOLGTE 25 000 AKSJER
Det ble ingen hyggelig sak,
og avisen ville ikke trykke den.
Det sto ting der om bedriftskulturen i USA
som New York Times, som inngår i den kulturen, ikke likte.
Da besluttet Gerth, fordi ingen er som ham,
at han skulle lese hele regnskapet til New York Times.
"Herregud," sa han.
"Abe, din kompis Abe, har kjøpt seg en ny toppleilighet."
Det viste seg at styret hadde gitt ham et lån til halv rente eller noe sånt.
"Vi har et problem," sa jeg.
"I saken skriver vi om gunstige lånebetingelser til en toppsjef,
og så har det samme skjedd i New York Times."
Jeg mistet besinnelsen. Jeg ble så sint.
Jeg gikk til Abe og skrek: "Er du gal? Har du tatt imot penger fra styret?
Du skal jo være uavhengig av dem!"
Da sa Abe: "Advokaten min sa det var greit."
Det var da jeg sa: "Det sier alle skurker jeg noensinne har møtt!"
Sy har sine egne metoder for å få folks oppmerksomhet.
Kjefting er én måte å gjøre det på.
Det er ikke den eneste metoden hans, men han har absolutt kort lunte iblant.
Jeg sier ikke at han truer folk, men han legger press på dem.
Gulf and Western ville nok sagt at han truet dem.
Han snakket med en av toppsjefene der, og fyren ble forbanna på Sy,
og så skrev han et truende brev til redaksjonen.
UANSVARLIGE USANNHETER
SKADELIG FOR VÅRE AKSJEEIERE
STÅ TIL ANSVAR
Redaktørene gjorde de villeste ting for at saken ikke skulle komme på trykk.
De gjorde alt de kunne.
KONGLOMERAT ETTERFORSKES
DETTE ER DEN FØRSTE AV TRE ARTIKLER FRA SEYMOUR M. HERSH OG JEFF GERTH
De krevde ekstra kilder på alt.
I siste øyeblikk, etter korrektur, ville de fortsatt ikke trykke dem.
Dere spurte om hvorfor jeg sluttet der, og dette var en viktig faktor.
For å si det slik:
De holdt ingen avskjedsfest for meg da jeg sluttet i den avisen.
Plager det deg når folk...
Vi kommer til å få telefoner fra folk som misliker deg.
Plager det deg? Er det en del av jobben?
Jeg liker det ikke. Jeg liker ikke...
Jeg klager min nød over...
Jeg får noen stygge omtaler som er veldig morsomme.
Vår første innringer er fra Idaho. God morgen.
- Du er på lufta. - God morgen. Jeg heter Bill.
Jeg fikk bare lyst til å si noe.
Jeg har hørt Hersh uttale seg,
og jeg vil bare si at sånne som ham...
Vi burde kaste dem ut, synes jeg.
Hva mener du med det?
Jeg tror Havanna ville vært et fint første stopp.
Hva er det du reagerer på, da? Hva ved Hersh er det du har noe imot?
Han falt ut, men han fikk fram poenget.
- Havanna. - Havanna.
- Hva sier du til sånt? - Det skal du få høre.
Med respekt å melde: Vi har begge rett til å være her, kompis.
Jeg oppdaget begrensingene ved daglig nyhetsjournalistikk.
Det er mye du ikke kan gjøre
når du skriver noe som skal på trykk dagen etter.
Det er det fine med bøker, for informasjonen kommer ikke så tett,
og man kan tenke ordentlig etter.
Alle bøkene mine har gjort folk sinte.
KJEMISK OG BIOLOGISK KRIGFØRING: USAS SKJULTE VÅPEN
DEKKOPERASJONEN
MAKTENS PRIS: KISSINGER I NIXON-ADMINISTRASJONEN
"THE SAMSON OPTION": ISRAELS ATOMVÅPEN
Spesielt den ene om John F. Kennedy.
CAMELOTS MØRKE BAKSIDE
Den nye boka di blir beskrevet som alt fra "ondskap" til "fiksjon".
Hvorfor tror du historikere og journalister misliker den så sterkt?
De sier både at boka er dårlig skrevet og at du gjør dette for pengenes skyld.
Jeg kan bare komme med noen gjetninger.
Hvis du var en del av pressekorpset som var der i 1960-1963,
så kritiserer jeg jo måten du gjorde jobben din på.
JFK-ANKLAGENE: KAN VI TRO PÅ DET SEYMOUR HERSH SKRIVER?
Hvis jeg gjorde ting riktig, ville boka bli en bestselger.
- Er du i gang, Mark? - Ja.
Du var på jobb ved sommerhuset til Lawford.
- Så du Monroe der? - Ja.
LIVVAKT
Visste du at hun og presidenten var sammen?
Vi fikk ikke tilgang i selve huset,
så vi så ikke hva som skjedde innendørs,
men vårt inntrykk var at han hadde en affære med Marilyn Monroe.
- Du kan... - Kan vi slå av kameraet?
Så klart, vi kan alltid ta pauser.
Jeg hjalp Sy med Kennedy-boka,
og så kom han og sa: "Dette er ikke til å tro."
Han hadde fått tak i...
TIDLIGERE RESEARCHER
...noen forsvunne brev fra John F. Kennedy til Marilyn Monroe.
Det var gull.
Eieren var en mann som het Lex Cusack.
Så viste det seg at gullet var gråstein,
for Cusack var en forfalsker, og han hadde laget brevene selv.
Sy var blitt lurt.
Han hadde nok nevnt dette funnet for altfor mange mennesker,
men han hadde ikke publisert det.
Det la nesten karrieren hans i ruiner.
Hvordan følte du deg da?
Som en tosk, en idiot. Samtidig var jeg fryktelig lettet,
fordi det betød at vi kunne...
Det løste en del problemer for oss som vi ikke hadde sett noen løsning på.
Selvfølgelig måtte de verifiseres,
og så var de ikke ekte, men det er en del av prosessen.
Lex Cusack satt i fengsel i ni år.
MANN KJENT SKYLDIG I FORFALSKING AV KENNEDY-DOKUMENTER
Jeg bør kanskje ikke prate om det,
men samtidig: Den dagen jeg ikke følger opp en god sak, er jeg ferdig.
Jeg var faktasjekker i New Yorker da jeg traff Sy.
Jeg ble kjent med ham på ei tid da han nok følte seg litt utsatt.
Han snakket åpent om arbeidsprosessen sin.
HVEM FORFALSKET JFK-BREVENE?
Sy ble omtalt i en sak om John F. Kennedy-boka han hadde skrevet.
Han fikk en del kritikk.
Det hevdes at du ikke fulgte opp faktaene, at du tilpasset dem det du ville skrive.
Hadde du idéen klar før du begynte på boka?
En helt annen idé, ja.
Du kan tjene mye penger. Boka selger, og ABC lager et spesialprogram.
Var det slik at tanken på den store lønningsposen
fikk deg til å strekke enkelte ting lenger enn du kanskje burde?
- Ville du gjort det? - Vel...
- Ville du det? - Altså...
Ville du gjort det, som profesjonell journalist?
Jeg spør om det kunne fristet.
Ville det fristet deg? Ellers ville det vel ikke fristet meg heller?
Det ble en sak til skrekk og advarsel for pressen,
men også for Sy og hans sterke sider,
pluss de sidene ved ham som ikke nødvendigvis er sterke sider.
Er det bare meg, eller blir dette stadig mindre gøy?
Nå skriver jeg for Substack.
Noen spør seg kanskje hvorfor jeg jobber for en såpass liten aktør,
men jeg passer perfekt for dem. Jeg står på utsiden.
SLIK SABOTERTE USA NORD STREAM-GASSRØRENE
OMTALES SOM ET MYSTERIUM, MEN USA STÅR BAK
Hvem var det som bombet Nord Stream-gassrørledningene?
Det har vært et av årets store mysterier.
Sy Hersh siterer en ikke navngitt kilde
som hevder at sabotasjen ble utført av den amerikanske marinen.
Hersh skriver at Biden-administrasjonen begynte å planlegge sabotasjen
i desember 2021, to måneder før Russland invaderte Ukraina.
Du har sikkert lest Seymour Hershs nye sak om at USA sto bak Nord Stream-sabotasjen.
- Har du lest den? - Jeg kjenner til den.
Han tar helt feil av faktaene,
men det har han gjort før, det er en kjent sak.
Det er også galt å antyde at vi ikke fører tilsyn med etterretningen vår.
Folk reagerer på at det kommer fra én kilde.
Ja, det er der kritikken ligger.
Hva så?
Hva så? Det er legitim kritikk, absolutt, ikke sant?
- Fortell mer om det. - Ja, hva skal jeg... Altså...
- Det er jo legitimt. - Det jeg vil si, er at selvsagt hadde jeg...
Hva skulle jeg gjort? Jeg kan ikke nevne de andre fra hæren eller luftforsvaret,
for da utleverer jeg dem.
Om man så har ni kilder, bør man iblant gjøre dem til én.
Beklager å måtte si det.
Jo, for man har ikke lyst til å ramse opp en masse kilder som er enige.
Hva om kilden tar feil, og du har én kilde? Hva gjør du da?
Da har jeg jobbet i 20 år med en fyr jeg har tatt feil av.
Gang på gang får jeg vite ting som viser seg å stemme.
LIBANON CIA, "FAMILIEJUVELENE"
MY LAI-MASSAKREN KRIGEN MOT TERROR
- Ja. - Ja, se her.
- Her har vi dem, ikke sant? - Nei.
- Det er to eller tre. - Skal vi se på tidskoden?
Jeg skal si dere hva problemet er.
Bare på én side er det tre personer som er private, hemmelige kilder.
Alt dette er mennesker som jeg aldri ville nevne ved navn.
Det går ikke.
Jeg vet ikke hva annet jeg skal si.
Å navngi dem ville være hjerteløst.
Se her. Jeg vet ikke hvordan dette havnet hos dere, men det gjorde det.
Dette har gått mye lenger enn jeg hadde sett for meg.
Det er ikke bra for meg, eller for folka mine.
Hva faen gjør dette i hendene på dere, liksom?
Jeg sitter og tenker: "Hva skjer her?"
Om kveldene ser jeg gjennom tingene, og...
Dette er en FBl-fyr, men de fleste er CIA-ansatte.
Jeg har et inntrykk av noen av disse personene,
og jeg tror ikke vi risikerer eller planlegger, på noe tidspunkt...
- Jeg vil ikke mer. - Vi setter dem ikke i fare.
Du vet at jeg...
Vi har inngått en kontrakt, og jeg følger den. Jeg har vært veldig flink.
Hold an, Sy.
Jeg burde nok ikke sagt ja, men du har spurt i 20 år, og jeg trodde jeg var klar.
Da du spurte igjen, tenkte jeg: "Hvorfor ikke?"
- Sy... - Jeg er ambivalent.
Dere vet for mye om det jeg holder på med.
Dere har for mange navn...
Noen av folka vet dere ikke engang hvem er, men jeg kan ikke...
Nå føler jeg meg ferdig, så jeg vil ikke mer.
- Kanskje vi skal slutte å filme? - La oss bare gi oss her.
- Slutt å filme. - Da slår vi av kameraene.
Dette er visst ikke lett for deg.
Jeg vil helst ikke snakke om meg selv.
Helst ikke.
Jeg gjør det likevel,
og dermed...
Noen dager er jeg veldig irritert på meg selv,
men skal du gjøre noe, må du gjøre det 100 %.
Man kan ikke være ambivalent.
Litt ambivalent er man alltid, men ikke tenk på det.
Det var jeg som ga dere notatbøkene mine.
Det er der vi står.
La meg gjøre noe klart.
Jeg slutter ikke med alt. Jeg har vært gift i 60 år,
så jeg slutter ikke alltid med alt.
Noen ting holder jeg fast ved.
Vi har veldig lite av at du snakker om Elizabeth.
Det er litt komplisert, for hun er psykoanalytiker.
Hun er svært opptatt av å overholde taushetsplikten sin.
Hva kan vi si for noe, da?
Hun er helt spesiell, det er sikkert.
Hun måtte vente på at jeg skulle bli voksen, kan du si.
Jeg var alltid litt i min egen verden.
Jeg er ingen gærning, jeg har familie og barn.
Jeg kunne ikke giftet meg bedre, for hun var alltid der
for å sette ting i perspektiv.
Jeg er åpenbart en type som går på høygir, så...
Jeg giftet meg med den rette. Hun klarer å roe meg ned.
Du vet, slik at jeg ikke blir fullstendig fortvilet.
Ofte er det jo veldig triste greier. Jeg har skrevet om så fæle ting.
Det oppsto noen øyeblikk da jeg skrev My Lai-sakene.
Jeg fikk høre om sånt som at de spiddet toåringer med bajonetter.
Da hadde jeg en toåring hjemme.
Det var første gangen jeg ikke orket mer.
Da ringte jeg Liz.
Jeg sa: "Jeg vet ikke om jeg takler dette."
Da sa hun: "Det har ingenting med sønnen din eller meg å gjøre.
Det har ingenting med oss å gjøre. Dette handler ikke om dine barn."
Det hjalp.
Hun hjalp meg gjennom noen gråteanfall i en telefonkiosk.
Jeg blir ofte fortvilet, så...
Jeg er heldig som har kona mi.
Jeg tar den ene avisen og lar den andre ligge til henne.
Jeg har skrevet litt om Syria, så klart.
Jeg synes det falt overraskende fort.
NYE TIDER I SYRIA: ASSADS REGIME FALLER
Når jeg leser dette nå, tenker jeg: "Jeg feiltolket ham."
SYRERE TORTURERES I FENGSEL
Det er så lenge siden. Jeg har ikke sett denne på årevis.
Jeg skrev for London Review.
Det ble meldt om at Assad brukte nervegass mot sitt eget folk.
SEYMOUR HERSH SPØR: HVIS SARIN ER DET?
Jeg traff ham tre, fire ganger,
og jeg trodde ikke han var i stand til å gjøre det han gjorde.
Punktum.
Det må vi kunne si at var feil.
Det var veldig feil.
Er det et eksempel på at man lar seg blende?
Klart det. Hva annet kan det være?
Menneskerettighetsorganisasjonene fordømte ham.
Jeg så ikke på ham som en engel, men jeg trodde han var grei nok.
TUSENER SAVNER SLEKTNINGER
Hvis jeg noensinne har hevdet å være perfekt,
tar jeg det tilbake nå. Sånn er det. Jeg er ikke perfekt.
Laura, vi skal følge utkanten av den grønne sonen også, sant?
- Ja, det hadde vært fint. - Greit.
Det er nå rundt fem dager siden bakkestyrkene våre gikk inn i Irak.
Det er fire dager og 30 minutter siden luftkrigen brøt ut.
Det bør være åpenbart at vi er mye nærmere begynnelsen enn slutten.
IRAK-HAUKENE: KAN DE LYKKES MED KRIGSPLANENE?
Jeg var helt imot den krigen, for den var meningsløs.
AV SEYMOUR M. HERSH
I New Yorker var de både villige til å trykke solskinnshistorier
og villige til å trykke mine kritiske saker.
MÅL I ENDRING: ER IRAK DET NYE VIETNAM?
På et tidspunkt ble jeg Sys redaktør, da han skrev for New Yorker.
Rett før invasjonen av Irak ringte han meg,
og han var seg selv lik, han raste mot myndighetene.
Jeg tror en del av ham lurte på hvorfor vi ikke alle sammen bare
kastet oss ned foran krigsmaskinen for å få den til å stoppe opp.
Han sa: "Dette er vår tids store moralske dilemma."
Han syntes bare at det var så feil.
Han syntes det var så feil.
Her har vi ham. Sadiq fortalte meg historien.
Sadiq var general i det irakiske flyvåpenet.
DRIFTES AV USA
Han sa: "Kjenner du til Abu Ghraib-fengselet?"
ABU GHRAIB: TORTURERT TIL DØDE
Han sa at de arresterte alle de fant og sendte dem til Abu Ghraib.
Folk som ikke hadde noe med saken å gjøre.
Det foregikk seksuelle overgrep, også mot barn.
Forferdelig mishandling.
Noen måneder senere ble jeg oppringt av en tidligere etterretningsmann i marinen.
Roger Charles. Han hadde pensjonert seg og blitt ansatt i 60 Minutes.
Han ringte meg og sa: "Vi har et problem."
Han fortalte om Abu Ghraib, og jeg sa: "Å!"
CBS hadde bilder.
Noen hadde sendt dem bilder,
som viste tortur,
men de fikk dem ikke på lufta.
Hva gjorde myndighetene?
De gjorde alt de kunne for å stoppe saken, ved å gå til sjefen for CBS og si:
"Du får ikke vise dem, for det vil skade krigens omdømme."
Jeg ringte litt rundt.
Jeg fikk vite at den ene soldaten som ble anklaget
tilfeldigvis hadde en advokat som også hadde representert en My Lai-soldat.
Jeg dro til New Hampshire for å møte ham.
Han sa: "Du vet at det foreligger en rapport?"
Jeg ante ikke hva han snakket om, men da ga han meg denne.
Det var denne utgaven. Intervjuet stoppet her.
Jeg tok imot rapporten, leste litt og dro igjen.
KUN TIL INTERNT BRUK
DELER AV DENNE RAPPORTEN ER HEMMELIGSTEMPLET.
KONTAKT ADVOKATKONTORET FOR TILGANG TIL HEMMELIGE PAPIRER.
SADISTISK, SYSTEMATISK MISBRUK
Forfatteren av rapporten var generalen Tony Taguba.
Han var utrolig modig.
Han anklaget overordnede for grove forseelser.
DEKKOPERASJON
Det begynte med en unggutt i troppen som het Darby.
Han kontaktet forsvarets etterforsknings- avdeling og ga dem bilder.
Det var tusenvis av dem.
SPARKET OG SLÅTT
SENDT NAKEN TILBAKE TIL CELLA
Jeg jobbet overtid. Sy ringte og sa noe sånt som:
"Jeg har nettopp lest en helt grufull rapport fra forsvaret."
DETALJERTE VITNEUTSAGN, STERKE BILDER
Rapporten var ille nok,
men så fikk jeg bilder.
De var forskrekkelige.
CIA hadde banket en fange til døde.
Jeg syntes vi måtte informere 60 Minutes.
MEDIEHUSET CBS
Jeg ringte dem og sa: "Hvis dere ikke kjører saken på torsdag,
så trykker vi den på søndag, med bilder,
og skriver at vi publiserer saken fordi
det store mediehuset CBS ikke ville utføre samfunnsoppdraget sitt.
Det blir andre avsnitt."
For to uker siden fikk vi pålegg fra forsvarsdepartementet,
og deretter fra formannen i Den militære sjefsnemnd, Richard Myers,
om å utsette denne sendingen, grunnet den farlige, spente situasjonen i Irak.
Vi tok pålegget til følge, samtidig som vi oppfordret forsvaret til
å gi oss sin forklaring på forholdene i Abu Ghraib-fengselet.
Denne uka har bildene begynt å dukke opp andre steder,
og andre journalister er ved å publisere sine egne saker,
så forsvarsdepartementet har gått med på å stille opp her.
Da gjorde de det.
På fredag sto saken min på trykk.
TORTUR I ABU GHRAIB
AMERIKANSKE SOLDATER STÅR BAK OVERGREP MOT IRAKERE
HVOR HØYT OPP I SYSTEMET LIGGER ANSVARET?
UTILGIVELIG: USAS BARBARI STRIDER MOT VÅRE VERDIER
"DET VAR KVALMENDE"
FRA FAMILIENS STOLTHET TIL ET SYMBOL PÅ MISBRUK
- Torturen pågikk i 18 dager. - Skjedde det samme hver dag?
Hver dag besto av 23 timer med tortur og én times hvile,
og det var ulike typer tortur.
Som på disse bildene.
Jeg husker jeg ble tvunget til å stå slik.
Sammen med andre mennesker. Jeg ble tvunget til å stå slik.
De prøvde å forhøre meg, og den ene sa: "Vi må true ham."
"Hvis du ikke sier noe, hvis du ikke tilstår, så skal soldatene...
Da skal de voldta deg."
FORSVARSMINISTER RUMSFELD OG GENERAL PACE: PRESSEKONFERANSE I PENTAGON
Et spørsmål, forsvarsminister.
FORSVARSMINISTER
Med tanke på ringvirkningene av det som står i rapporten,
de spesifikke funnene og bildene,
og at du har visst i to uker at de ville bli publisert,
hvorfor har du ikke følt noe behov for å kikke på funnene
eller se på bildene i forkant, for å kunne forberede deg?
Jeg tror jeg spurte om bildene, og fikk høre at de ikke var tilgjengelige.
Stemmer ikke det?
Vi hadde dem ikke her.
- Nettopp. Jeg hadde dem ikke. - Han spurte.
Du har flere ganger hevdet
at amerikanske soldater ikke torturerer folk.
Undergraver rapporten dine uttalelser om at USA ikke driver med tortur?
- Jeg er ingen advokat. - Nei, men...
Mitt inntrykk er at siktelsene så langt går ut på mishandling,
og teknisk sett tror jeg at det er noe annet enn tortur.
Et øyeblikk, bare.
Jeg vet ikke om det er riktig å si det du nettopp sa,
at tortur har funnet sted,
og derfor har jeg ikke tenkt å forholde meg til det ordet.
Du hører på Diane Rehm Show. Hei, M, du er på lufta.
Ja, først vil jeg si noe til Hersh selv.
Med din skinnhellighet og arroganse
bidrar du til flere opptøyer og mer terror mot amerikanere.
Hersh er åpenbart partisk, la oss være ærlige om det.
Dette er propaganda, uansett om det viser seg å være sant eller ikke,
og du vil selv ha skyld i og ansvar for
alle de negative konsekvensene ved å hausse opp denne saken.
- Sy Hersh? - Budbringeren får alltid gjennomgå.
Jeg er bare imot at amerikanske soldater torturerer folk.
KNUSTE LYSSTOFFRØR OG BRUKTE INNHOLDET
TRUET FANGER MED LADDE VÅPEN
HELTE KALDT VANN PÅ NAKNE FANGER
SLO FANGER MED KOSTESKAFT
TRUET FANGER MED VOLDTEKT
PENETRERTE FANGE MED LYSSTOFFRØR
Vi så det vi så. Vi skrev ned det vi hørte.
FYSISK VOLD, TVANG, NAKENHET, SEKSUELLE STILLINGER, FOTOGRAFERING
Jeg klarte ikke å reagere på noen annen måte
enn med sinne.
Rumsfeld anklaget meg for lekkasjen.
GENERALMAJOR
Jeg ble indignert og så ham rett i øynene.
Så begynte vi å snakke om rapporten.
Om hvorfor det skjedde og hva som ble gjort.
Bla, bla, bla. Jeg gjentok altså det samme over lang tid,
og så var det noen som spurte: "Var det tortur eller mishandling?"
Da sa jeg at det er stor forskjell på
hvordan man gjennomfører et forhør.
Mishandling er å smekke til folk, ikke gi dem mat, den typen ting.
Tortur er å påføre folk alvorlige fysiske smerter.
Jeg ga dem et eksempel. "Når du har en fange
som forhøres naken fordi du har tatt fra ham klærne,
og han ligger på gulvet og får et kosteskaft dyttet opp i rektum,
mens han blir sparket av to tjenestemenn,
da er det snakk om tortur."
Klart det. Klart vi vet det.
Hva jeg tror, spiller ingen rolle. Det er funnene som betyr noe.
På et tidspunkt satt jeg i et radiointervju...
Nå må jeg gå.
...og sa: "Her er telefonnummeret mitt. Ring meg."
Kontakt meg på 2028720703.
Legg igjen et nummer, så hører du fra meg.
Da ble jeg oppringt noen timer senere
av en kvinne som ville snakke med meg.
Vi møttes på TGI Fridays.
Vi snakket sammen en stund, og så...
ANONYM KILDE
Så sa jeg: "Jeg har laptopen min her."
"Jeg kan vise deg bildene."
Vi satt i en bås, relativt uforstyrret,
så jeg åpnet laptopen og viste ham noen av bildene.
Svigerdatteren min hadde lånt laptopen da hun dro for å bidra i Irak.
Så kom hun tilbake,
og jeg fikk igjen laptopen,
og da la jeg merke til at det lå mange bilder på den.
Hun var ikke involvert,
men hun var én av mange som hadde fått tilsendt disse bildene.
Bildene jeg husker best,
var av en mann som ble plaget med en hund.
Frykten hans var så åpenbar.
Jeg husker bare at Sy sa til meg:
"Dette er ordentlig viktige bilder.
Er du villig til å sende dem til meg?"
Jeg hadde ikke lyst, for jeg...
Jeg var redd.
RANGORDNINGEN: SLIK KUNNE ABU GHRAIB-KATASTROFEN SKJE
Men jeg ville at faktaene skulle fram, at sannheten skulle komme for en dag.
Hva hadde skjedd om det ikke fantes bilder?
Ingen bilder, ingen sak.
Jeg har sendt deg rundt tretti bilder.
Jeg har ti tusen bilder,
tatt fra nord til sør i Gaza.
ANONYM KILDE
Jeg lurer på hvordan du fikk tak i dem, men skal ikke spørre.
Hva er det jeg ser på?
Her har israelske soldater, de som invaderer folks hjem,
gitt instrukser til resten av troppen.
De er fullt klar over at det er sivile områder før de bomber dem.
På disse bildene står rent faktisk folks navn skrevet på veggene.
De brukes til å sette sammen et hendelsesforløp
og finne ut hvem som var hvor.
Ta for eksempel bilde 3A.
3A. Jeg skal finne det.
Der er hele Gaza markert,
med hvilke bataljoner som går inn i hvert enkelt område.
Med dette, pluss bevis for massakrene,
kan vi spore krigsforbrytelsene tilbake til hver enkelt tropp.
Straffeforfølgelsene har allerede begynt, og det er derfor hæren river seg i håret.
OK, og dette er altså bare bakgrunnsstoff, så jeg får ikke skrive om noe av det?
Ikke ennå, nei, men du er den jeg ringer når vi er klare.
LØSLAT CALLEY
I dag sto William Calley i givakt mens oberst Ford leste opp dommen.
Juryen har kjent ham skyldig i tre tilfeller av overlagt drap
og ett tilfelle av forsettlig drap.
CALLEY FÅR FENGSEL PÅ LIVSTID
FORSVARSFENGSEL
Løslat Calley nå! Løslat Calley nå!
Mens Calley-demonstrasjonen foregikk,
strømmet det inn hundrevis av telegram til Western Union-kontoret.
De aller fleste var kritiske til dommen og uttrykte støtte til Calley.
Dette er "Løytnant Calleys kampsang".
Jeg heter William Calley Og er en vanlig soldat
LØSLAT CALLEY
Jeg ville gjøre min plikt Og lykkes med mitt mandat
Men jeg framstilles som en skurk, Så folk har lagt meg for hat
DEMONSTRASJON I KVELD
Slik går marsjen videre
Den dagen Calley ble kjent skyldig,
begynte radiostasjoner å ringe og be om en utgave.
Dere sendte 16 500 i går, og kan sende meg hvor mange i dag?
Jeg er bare en soldat fra USA, Der jeg trives best
På en fjern slagmark Ble jeg glemt ved min lest
Mens livet går sin vante gang Helt fra øst til vest
Slik går marsjen videre
I ettermiddag ga presidenten ordre om at Calley skulle løslates.
Han sonet bare tre, fire måneder i fengsel.
Så var han ferdig.
Vi har en ekstremt aggressiv kultur.
Det er bare så nådeløst.
Det finnes et sjikt vi ikke når opp til.
Så hvorfor fortsetter du i jobben?
Vi kan ikke ha et land som holder på sånn.
Det er derfor jeg har vært på krigsstien i alle år.
Vi kan ikke ha et land som gjør sånt og lukker øynene for det.
Hvis jeg har noe mantra i det jeg gjør, så er det nettopp det.
DEDISERT TIL ALLE SOM HAR MISTET LIVET OG BLITT UTSATT FOR URETTFERDIGHETER,
OG TIL ALLE SOM PROTESTERER, I FORTID OG FRAMTID.
Tekst: Synne H. Rustad
MØRKLAGT