Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
ГЕРШ, СЕЙМУР ДОСЛІДЖЕННЯ ХІМІЧНОЇ Й БІОЛОГІЧНОЇ ВІЙНИ
У Сполучених Штатах є п'ять великих баз,
де виробляють хімічну й біологічну зброю
і її досліджують.
А траплялися якісь інциденти?
Був Дагвейський інцидент.
Одної неділі вівчарі помітили, що в них помирають вівці.
За добу їх померло 6000.
ДАГВЕЙСЬКИЙ ВИПРОБУВАЛЬНИЙ ПОЛІГОН
Паралітичний газ там випробовували з 60-х.
Щось пішло не так.
Літак ВПС переносив 150 літрів фарбованого червоного газу.
ГАЗ VX
Частина витекла біля Солт-Лейк-Сіті.
РОЗСЕКРЕЧЕНІ ВІЙСЬКОВІ КАДРИ
А ваша родина? У вас були якісь побічні дії?
Не знаю, чи це від цього, чи ні.
Але в суботу в нас усіх болів живіт,
і ми сильно блювали цілу ніч.
Не знаю, чи це пов'язано, але якось страшнувато.
Медики, ветеринари та інші спеціалісти полігону Дагвей
зараз на місці подій
і розслідують причини цієї проблеми.
Наразі неможливо достовірно встановити
конкретну причину смерті овець.
ЗАКРИТА ЗОНА ЗНІМАТИ ЗАБОРОНЕНО
Байдуже, що каже Армія. Я провів розслідування
для статті в журналі,
і овець вбив нервово-паралітичний газ.
Армія морочить нам голови, але то був газ.
Анонімно з цим згодні всі.
Ніхто не хоче казати, що Армія відверто бреше.
Добре.
РЕПОРТАЖІ СЕЙМУРА М. ГЕРША
Ну ж бо.
Зроби все, як треба.
SH-BX24-ЦІНА-ВЛАДИ SH-BX03-БЕН-ЛАДЕН
SH-BX03-ВІЙНА-ПРОТИ-ТЕРОРИЗМУ
SH-BX02-НЬЮ-ЙОРК-ТАЙМС SH-BX02-КОРШАК-GULF+WESTERN
Там написано: «Схоже, Герш багато знає про те, що вони розслідують.
Але нічого. Він не знає, що сліди замели».
Дуже цікаво. Я вперше побачив це рік тому.
Добре. Починаємо шоу.
- Добре. - Що ви хочете?
- Ви ж це все знімали? - Ми б хотіли поговорити про джерела і...
Це ви б хотіли поговорити про джерела.
- Ні... - А я б про це говорити не хотів.
Необов'язково говорити про конкретні джерела чи типажі людей.
Деяких людей ми вже обговорювали.
Я подивився на нотатки вчора, і там всюди імена.
Я ніколи не... Це все має бути після смерті.
Саю, ми не викриваємо нікого з цих людей.
Ви розумієте, що дехто ще може бути живий?
Багато мене ненавиділи і все одно говорили.
По-вашому, чому вони говорили?
Не знаю. Якщо працюєш у закритому світі,
а хтось наполегливо намагається проникнути і проникає всередину,
чому б не поговорити зі мною? Не знаю. Я не...
Я не займаюся психоаналізом своїх джерел,
як і самоаналізом. Слава богу.
Це те, чого ви від мене хочете. але я цього не робитиму.
Подивимось, може, є дехто...
Ця людина працювала на Кіссінджера, а це...
Ось це — жінка з ЦРУ.
Складно знати, кому можна довіряти.
Я й вам заледве довіряю.
ЛОРА ВПЕРШЕ ПОПРОСИЛА САЯ ЗНЯТИ ФІЛЬМ У 2005.
МАЙЖЕ ЧЕРЕЗ 20 РОКІВ ВІН ПОГОДИВСЯ.
МАРК ПРАЦЮВАВ ІЗ САЄМ НАД ТРЬОМА ДОКУМЕНТАЛЬНИМИ РОЗСЛІДУВАННЯМИ.
Я навчився не надто зважати на думку інших,
бо завжди писав статті, які когось розлючували.
Існує версія історії США, яку дуже важко писати.
Завжди є якийсь інший рівень.
Як репортер я з'ясовую секрети й факти,
якщо в цьому проблема.
Ми їх публікуємо. Чому? Адже ми знаємо,
що порушуємо правила, закони, національну безпеку.
Це ж надсекретна інформація.
А все тому, що ми бачимо вагому причину,
коли особи на відповідальних посадах працюють неналежно.
Ось що я маю на увазі. В теорії, преса не має мати обмежень
на те, що може публікувати,
бо так влаштовані Конституція і Білль про права.
ПРИХОВАННЯ
Коли ми, американці, змагаємося, то любимо себе бачити ось так на висоті,
а опонентів — далеко внизу.
ЛІНДОН Б. ДЖОНСОН ПРЕЗИДЕНТ США
Але наша війна у В'єтнамі зовсім не така.
Як на мене, ми рухаємося більше так.
А вони — отак, замість вертикально вгору чи вниз.
Ми просуваємося вперед.
Ми задоволені своїми результатами.
Ми завдаємо більших втрат, ніж зазнаємо.
КОНСОЛЬ АДМІНІСТРАТОРА
ТЕРМІНОВО БОМБАРДУВАННЯ ХАНОЯ
СЕЙМУР ГЕРШ ВАШИНГТОН, 25 СІЧ.
ПЕНТАГОН ВИЗНАЄ, ЦИВІЛЬНІ ЗОНИ В ПН. В'ЄТНАМІ
ПОШКОДЖЕНО ПІД ЧАС НАЛЬОТІВ
ПОПРИ НЕВДАЧУ АРМІЯ В ПОВНІЙ БОЙОВІЙ ГОТОВНОСТІ
АРМІЇ НЕ ВИСТАЧАЄ КАПІТАНІВ
ВІЙСЬКОВІ ОПЕРАЦІЇ В ДЕЛЬТІ МЕКОНГУ ДО КІНЦЯ ВЕСНИ
ВІЙНА У В'ЄТНАМІ НАБЛИЖАЄТЬСЯ ДО ЗЛАМУ
СЕЙМУР ГЕРШ
Пентагон — дивне місце.
Приходиш, п'єш каву, мелеш язиком і читаєш газети.
Десь о 10:30 проходить брифінг. Ти собі щось занотовуєш.
Їм там платять величезні гроші за те, що вони слухають пресконференції,
годину чекають на розшифровку тексту,
а тоді пишуть звіт на 500 слів.
Ось що вони щодня роблять. Майже нічого.
Думаю, в Америці багато не так цензури,
як самоцензури в пресі.
Коли я працював у Пентагоні для АП,
замість обіду з колегами
я шукав молодих офіцерів.
Трохи говорили про футбол, щоб познайомитися.
Я служив в армії. У резерві.
Рано чи пізно вони починали говорити:
«Там просто корпорація вбивств».
І я перепитував: «Тобто?»
ВІТАЄМО
Людям промивають мізки.
Цілий апарат вирішує, що людям варто чути чи слухати.
А ми дійсно відкрито вбиваємо у В'єтнамі.
ПІДТРИМАЙТЕ НАШИХ ХЛОПЦІВ ПОВЕРНІТЬ ЇХ ДОДОМУ
ПЕНТАГОН ПІВНІЧНА СТОЯНКА
МАРШАЛ США
ВІЙСЬКОВА ПОЛІЦІЯ
В основному я почувався певною мірою безпорадним.
Мені не давало спокою відчуття, що я — тут, а війна — там.
Це була масштабна історія, яка здавалась неможливою.
Щось, що називають правдою.
Була просто купа правди,
а я не знав, як до неї дістатися.
І це мене хвилювало. Я думав про це.
Після сварки з редактором я пішов з АП.
У нас із дружиною, Ліз, була дитина, але грошей ми не мали.
ЛИСТ. 67
ЛЮТ. 68
Я багато працював позаштатно.
Одного дня мені подзвонив якийсь незнайомець.
Я запитав, у чому річ, а він сказав, що у В'єтнамі скоюють жахливі злочини,
і все приховують.
Усе було туманно.
ВОГОНЬ
Він сказав, що солдат оскаженів і розстріляв купу людей.
Він не знав деталей, але Армію охопила паніка.
Я був ніким і нічого не знав.
Я кілька разів бував у Пентагоні і заприязнився з одним полковником.
Ми випадково зустрілися, а в нього вже зірка на погонах.
Я зупинив його, і ми такі: «Боже, скільки літ, скільки зим!»
Я запитав: «Що з коліном?» А він сказав: «Куля влучила».
І я такий: «Самі вистрелили, щоб стати генералом й отримати медаль?»
Він засміявся і послав мене в дупу.
КОРИДОР АЙЗЕНГАВЕРА
Ми йшли далі, і я запитав, чи він зараз займається.
Сказав, що працює на начальника штабу.
«На Вестморленда?» Він сказав: «Так».
Я запитав: «Ви чули про хлопця, який розстріляв село?»
А він такий: «Саю, скажу тобі ось що.
Сподіваюся той Келлі горітиме в пеклі». Чи щось таке.
Келлі? Тепер я знав ім'я.
Я писав його неправильно,
але зрештою я знайшов вирізку з «Нью-Йорк Таймс».
Статейка про те, що лейтенанта Вільяма Л. Келлі-молодшого
затримали за ненавмисне вбивство.
Те саме проізвище.
ВІЛЬЯМ Л. КЕЛЛІ
Я дізнався, що його адвоката звали Латімер.
ДЖОРДЖ ЛАТІМЕР
Я подзвонив йому й сказав: «Вітаю, мене звати Герш.
Я зараз лечу на Захід із зупинкою в Солт-Лейк-Сіті.
Можна зайти до вас, привітатися?»
Він сказав: «Так, заходьте». Знаєте...
На ділі все було не так. Я лиш хотів здатися невимушеним.
Коли я зайшов до нього, він дістав якийсь папірець.
Обвинувальний акт.
Лейтенанта Келлі звинувачували у вбивстві 109 людей.
Він тримав акт перед собою, догори дриґом.
Я сказав собі:
«Продовжуй розмову і вдавай, ніби робиш нотатки,
а насправді пиши все, що побачиш, слово в слово».
ЗВИНУВАЧЕННЯ: ПОРУШЕННЯ ЄДИНОГО КОДЕКСУ ВІЙСЬКОВОЇ ЮСТИЦІЇ, СТАТТІ 118
ВІЛЬЯМ Л. КЕЛЛІ-МОЛОДШИЙ
Бомба була в мене.
ВІТАЄМО У ФОРТ-БЕННІНГУ АРМІЯ США
Тож я вирішив відшукати Келлі.
І полетів у Форт-Беннінг.
Дістав якийсь старий костюм, весільний, мабуть.
Кілька днів ходив у тому самому.
ГОЛОВНИЙ ПОСТ
Я приїхав рано вранці.
І чисто випадково знайшов його опівночі того самого дня.
Келлі поселили в корпус для полковників і генералів.
Там я шукав в останню чергу.
Він був геть не таким, як я хотів. Я хотів побачити монстра.
Він почав говорити брехню за брехнею:
«Була перестрілка, багато ворогів, ніхто не знав, хто є хто,
я просто робив, що мусив, захищав своїх.
Загинули цивільні але вони хотіли вбити нас.
Мого капітана, Ернеста Медіну, розслідують,
так, як і мене. Він вам розповість».
Він бере слухавку і каже:
«Капітане, тут репортер з Вашингтона.
Скажіть йому, що я просто виконував накази».
А Медіна каже:
«Не знаю, про що ти говориш». І кидає слухавку.
І Келлі такий дивиться на мене, ніби хоче сказати:
«Можливо, я — цап-відбувайло».
АРМІЯ КАЖЕ, ВІН УМИСНО ВБИВ МІНІМУМ 109 ЦИВІЛЬНИХ В'ЄТНАМЦІВ
ПІД ЧАС МІСІЇ У ФОРТЕЦІ В'ЄТКОНГУ, ВІДОМІЙ ЯК «ПІНКВІЛЬ».
«ОЧИСТИТИ ТЕРИТОРІЮ»
ЦИВІЛЬНІ ЖЕРТВИ
Сай намагався продати історію кільком журналам.
Ніхто не погодився.
Врешті він віддав її мені і сказав: «Тільки не підісри».
Наступні дев'ять годин я обдзвонював усіх знайомих і незнайомих головних редакторів
усіх американських газет, вкладаючи душу в кожне слово.
Минулого тижня ви опублікували статтю про лейтенанта армії,
якого звинувачують у вбивстві 109 в'єтнамських цивільних.
Де її вперше надрукували?
«Чикаго Сан-Таймс», 5:30. У Вашингтоні це 6:30.
- Це була ваша історія. - Так.
А тоді вона з'явилася в перших випусках близько 30 газет.
Думаю, для цього потрібен підхід ззовні.
Журнал «Лайф» нам відмовив.
«Лук» — так само. А саме тоді Девід Обст очолив «Диспатч».
Він запевнив, що цей документ буде на перших шпальтах.
Тепер мене недолюблюють у Пентагоні.
Вони намагалися все приховати.
А я зруйнував їхні плани.
Лейтенанте, маєте хвилинку?
ВІЙСЬКОВА ПОЛІЦІЯ
Пентагон вважає цього Келлі безумцем.
Але я гадаю, він не безумець, тому постає справжнє питання:
чи дійсно був наказ розстріляти все село?
І якщо так, чи відбувається там таке постійно?
Ми з тобою, Келлі!
ЛЕЙТ. КЕЛЛІ
Це було не все.
Мало бути ще. Але я не міг зрозуміти, куди звернутися.
Армія мені точно не допоможе. Я...
- Телефон не вимкнув. Вибачте. - Та нічого.
Ні. Добре.
Я подзвонив лише сказати,
що попередження було не з Ірану, а Саудівської Аравії.
Але не думаю, що це важливо.
Ні, ти сказав: «Ймовірно з Ірану».
Зрозумів. З Ірану, але через саудитів.
- Але це нічого. - Ні.
- Не треба змінювати. - Але й забагато розказувати теж.
Бувай. Хочу попрощатися. Бувай.
Каже, не треба забагато розказувати.
Сталося ось що.
Ми вертаємось до мого будинку на Меком-стріт,
Сай читає «Вашингтон Пост»
і помічає там невеличку статтю
про хлопця на ім'я Рон Райденавер,
який стверджує, що це він розповів Армії про цю різанину.
РОНАЛЬД РАЙДЕНАВЕР
За вісім місяців до того він написав листа.
Відправив його 30 конгресменам,
голові комітету начальників штабів, генералам
і в Білий дім, президенту, де розповів усе, що знав про цей чорний вчинок.
Я пішов додому, мусив зібрати сумку, позичити гроші
і полетів у Каліфорнію до нього.
Мені сказали, що бачили...
як окремі солдати
і деякі офіцери йшли через село,
і поки вони прочісували село, якщо там стояли люди,
коло стежки або в самому селі,
вони їх просто розстрілювали.
Бачили їх і стріляли без жодної провокації.
Я зрозумів, що мушу діяти. Мушу щось зробити.
Я не міг просто жити з цим до кінця життя.
Я б собі не пробачив.
Райденавер дав мені список роти.
А також імена двох людей, які були готові поговорити зі мною.
Одним з них був юнак з Юти. Мормон.
Його звали Майкл Террі.
Я поїхав туди того ж вечора. Знайшов його.
Він сказав, що так робили нацисти.
ОФІЦЕР НАКАЗАВ ЙОМУ ПОКОСИТИ ВСІХ З КУЛЕМЕТА,
АЛЕ ЮНАК ПРОСТО НЕ ЗМІГ.
ВІН КИНУВ КУЛЕМЕТ
Другою людиною був Майкл Бернгардт.
Ми бачились у Форт-Діксі.
Цю історію було неможливо зіпсувати.
Треба було лише не заважати їй.
Були нотатки від Террі й Бернгардта.
Треба було просто дати їхнім голосам говорити.
«ЦЕ БУЛО ЗРОБЛЕНО НАВМИСНО.
ЗВИЧАЙНЕ ВБИВСТВО. А Я СТОЯВ І ДИВИВСЯ», —
С-НТ МАЙКЛ БЕРНГАРДТ, ЯКИЙ ЗАРАЗ НА СХІДНОМУ УЗБЕРЕЖЖІ.
«АРМІЯ НАКАЗАЛА МЕНІ МОВЧАТИ», — СКАЗАВ БЕРНГАРДТ РЕПОРТЕРУ.
«АЛЕ Є НАКАЗИ, КОЛИ ТРЕБА САМОМУ ВИРІШИТИ, ЧИ ВАРТО ЇМ КОРИТИСЯ;
Який був наказ?
Перед операцією командир наказав
знищити село і його мешканців.
Ви вважали цих селян в'єтконгівцями?
Деякі з цих селян... Ви кажете «селяни».
Деякі з цих селян...
ще не навчилися ходити.
Це точно не були в'єтконгівці.
РІЗНІ РЕАКЦІЇ НА БОЙНЮ У В'ЄТНАМІ
Дуже багато людей не хотіли в це вірити.
Гнівалися на нас, що ми поширили цю новину.
ДУМКА МІННЕСОТИ БІЛЬШІСТЬ НЕ ВІРИТЬ
Ніхто не хотів знати, що Сполучені Штати були поганцем.
РІЗАНИНА У В'ЄТНАМІ ДОКАЗИ НЕПЕВНІ
РІЗАНИНА В ПД. В'ЄТНАМІ «СУМНІВНА»
ПЕРШІ ЗВІСТКИ ПРО «БОЙНЮ» ВІДКИНУЛИ ЯК ПРОПАГАНДУ
На днях у новинах написали про кількох осіб,
причетних до серйозних інцидентів.
НАЧАЛЬНИК ШТАБУ АРМІЇ США
Дехто вважає, що ці інциденти характеризують Армію США в цілому.
Однак, це були дії кількох нещасних осіб.
Армію як установу не можна садити на лаву підсудних.
Я намагався усвідомити, що сталося.
Що, в дідька, сталося?
Така в мене була мета.
Я знаходив нових і нових людей.
Багато з них були дуже балакучими.
Тобто — «що сталося»? Розкажіть.
Як таке сталося?
Це падіння в безумство.
Ви підштовхуєте мене до речей, про які я не хочу думати.
Я шукав одного юнака, якому відірвало стопу, Пола Мідло.
Він жив у закутку Індіани.
На фермі. Старій, занедбаній фермі.
До мене вийшла дуже південна леді.
Я сказав, що прийшов до Пола.
Що я — журналіст і хотів би поговорити про те, що сталося в армії.
А тоді вона сказала дещо, що назавжди відклалося в моїй голові.
Вона сказала: «Я дала їм...» Таким гірким голосом:
«Я дала їм доброго хлопця, а мені повернули вбивцю».
Коли він вернувся,
то постійно заїкався.
І я спитала: «Чому ти так робиш?»
А він сказав: «Мамо, я пройшов крізь пекло».
Я пішов до Пола і запитав: «То що ж там сталося?»
А він почав просто...
«Вбивати, вбивство, вбивати, спокута».
І все з дуже серйозним виразом обличчя.
Сай дзвонить мені й каже:
«Маємо статтю для першої шпальти».
«Я ДАЛА ЇМ ДОБРОГО ХЛОПЦЯ, А З НЬОГО ЗРОБИЛИ ВБИВЦЮ».
ЧОМУ ВІН ЦЕ ЗРОБИВ? «НАМ НАКАЗАЛИ», — СКАЗАВ МІДЛО.
Я зателефонував у вечірні новини CBS.
І зробив щось неприйнятне,
але тоді я ще не знав, що так не можна.
Я сказав: «Нам потрібні гроші».
А він такий: «Скільки?»
Я уявлення не мав. Бовкнув: «10 000$».
Пауза. А тоді він каже: «Згода».
Інтерв'ю мав проводити Майк Воллес.
Майк поговорив з ним дві хвилини і каже: «Знімаємо».
Почали знімати.
Скільки людей ви зігнали?
Ну, ми зібрали десь 40–45 осіб
у центрі села, як я казав.
А кого? Чоловіки, жінки, діти?
Усіх.
- Немовлята теж? - Так.
Ми зігнали їх докупи і сказали присісти.
І...
Підійшов лейтенант Келлі й сказав: «Ти ж знаєш, що з ними робити?»
Я відповів: «Так».
Я був упевнений, що він просто хоче, щоб ми їх пильнували.
Тож він пішов, а коли повернувся за 10–15 хвилин,
то запитав: «Чого ви досі їх не вбили?»
І я сказав йому: «Я не думав, що ми мали їх вбити.
Думав, ми мали лише стерегти їх».
А він каже: «Ні, вбийте їх».
І...
Він відійшов десь на 3–5 метрів і відкрив вогонь.
І сказав мені стріляти, тож я почав стріляти.
Я вистріляв у них десь чотири обойми.
- У чоловіків, жінок і дітей? - Так.
- І немовлят? - І немовлят.
Як можна стріляти в немовлят?
Не знаю. Всяке буває.
«Я СТРІЛЯВ У НЕМОВЛЯТ... ВСЯКЕ БУВАЄ»
Ні, ні, ми не підемо!
ВАШІ ПОДАТКИ В ДІЇ
І НЕМОВЛЯТ? І НЕМОВЛЯТ.
Армійський фотограф Рон Геберлі мав дві камери.
Для Армії він знімав чорно-білою.
НЕВІДОМІ СОЛДАТИ США ПОБЛИЗУ МІЛАЯ
Але він нікому не казав, що мав ще кольорову плівку.
Коли вийшов мій перший репортаж, він їх продав.
ЕКСКЛЮЗИВНІ ФОТО, СВІДЧЕННЯ ОЧЕВИДЦІВ РІЗАНИНА В МІЛАЇ.
«НАКАЗ БУВ ЗНИЩИТИ МІЛАЙ І ВСЕ В НЬОМУ»
«ЦЕ НЕ ЦИВІЛЬНІ, ДЛЯ НАС ВОНИ — В'ЄТКОНГ»
РІЗАНИНА, ЩО ВЖАХНУЛА СВІТ
Ці фото розлетілися по всьому світу.
ДЕНЬ, КОЛИ ЛЮДЯНІСТЬ ЗАГИНУЛА У В'ЄТНАМСЬКОМУ СЕЛІ
Скільки людей загинуло з твоєї родини?
Четверо.
Коли ти повернувся з ринку, що ти побачив?
Я ще малий. Я боявся дивитися.
Ти єдиний, хто вижив зі своєї родини?
Так.
Вони прийшли і все спалили.
Декого побили, декого схопили. Всіх повбивали.
А ви знаєте чому?
Я не знаю. Не знаю чому.
Вони зігнали всіх докупи. Навіть монаха забрали і вбили.
Скільки, на вашу думку, загинуло людей?
Скільки людей загинуло?
Так.
Не знаю, але смерть була всюди. Я бачила стільки тіл.
Мій племінник, який тільки навчився ходити,
тримався за мою голову і плакав: «Мамусю, мамусю».
А тоді «бах», у нього поцілили, і він помер. Я просто лежала там.
ІСТОРІЯ ПРО МІЛАЙ ЛЕДЬ НЕ ЛИШИЛАСЬ НЕПОМІЧЕНОЮ
ПЕРШИМ ЇЇ РОЗПОВІВ ПОЗАШТАТНИЙ РЕПОРТЕР ГЕРШ ПІСЛЯ АНОНІМНОГО ДЗВІНКА
Таке враження, що нашою метою стало навмання вбивати і ґвалтувати.
Всі заплющували на це очі, репортери теж,
бо хтось із них точно мусив щось чути.
МІЛАЙ (4) КОНФІДЕНЦІЙНО
Жах. Чому всі про це мовчали? Ось що мене цікавить.
Там убили 400 чи 500 людей,
на очах у, мабуть, із десятка гелікоптерів,
які того дня надавали бойову підтримку.
Генерал-майор на чолі Американської дивізії був тоді в повітрі.
Полковник на чолі бригади був там.
Як і голова оперативної групи.
Протягом кількох днів про це знало вже 300–400 солдатів.
Але ніхто нічого не сказав і не повідомив.
Для цього є лише два пояснення.
Перше, звісно, це те, що всі були настільки шоковані,
що ніхто й говорити про це не хотів.
А друге, як на мене, логічніше пояснення —
що у В'єтнамі це була не рідкість.
БАЧИЛИ ТІЛА В РОВУ. ЗУПИНИЛИСЯ ПОЇСТИ (ПРИБЛ. МІСЦЕ)
8. ПООБІДАЛИ 7. БАЧИЛИ БЛИЗЬКО 50 ТІЛ
Уся Армія рахувала тіла.
Успіх кожного вимірювався кількістю вбивств.
Вестморленду були потрібні цифри.
А як отримати стільки жертв, скільки треба?
Піти в таке місце, як Мілай,
оголосити, що це — село в'єтконгівців, і всіх убити.
Було три способи вбивства.
Не всі з роти брали участь, але більшість.
- Ви мене не зрозуміли. - Я лиш хочу розповісти.
Зосередьмося на тому, що сталося.
Вони збирали людей у групи по 100 осіб,
у невеликі кола, і розстрілювали їх з автоматів.
Ви цього не знаєте.
- Знаю як репортер. - Ви самі це бачили?
Якби ми мусили бачити все самі,
то пресконференції президента були б тратою часу.
ЗВІТ ПРО ПОПЕРЕДНЄ РОЗСЛІДУВАННЯ ІНЦИДАЕТУ В МІЛАЇ
Після виходу мого репортажу, армія провела розслідування.
Я читав свідчення про ці події.
А в Армії, звісно, зі шкіри лізли, щоб зрозуміти, як я про це дізнався.
Цього ніхто не мав розголошувати.
ДОКАЗ P-1 АЕРОФОТОЗНІМОК МІЛАЯ (4) Й ОКОЛИЦЬ
Ви могли б, після того, як зробили аерофотознімки,
позначити, де, наскільки вам відомо,
ви бачили рів
з тілами?
Так, сер.
5. РІВ З ПРИБЛ. 30–40 ТІЛАМИ
ДОКАЗ P-152 - КОПІЯ P-1 АНОТАЦІЇ МІСТЕРА ЛАКРОССА
ДОКАЗ P-189 - КОПІЯ P-1 АНОТАЦІЇ МІСТЕРА ПЕНДЛТОНА
ДОКАЗ P-122 - КОПІЯ P-1 АНОТАЦІЇ СЕРЖАНТА ОЛСЕНА
ПІДГОТОВЛЕНО З ПАМ'ЯТІ ВАШИНГТОН 21 СІЧ 1970 ТОМАС ДЖ. КІНЧ
ПІДГОТОВЛЕНО З ПАМ'ЯТІ ВАШИНГТОН 6 ЛЮТ 1970 КЕЛВІН Л. ГОКІНС
ПІДГОТОВЛЕНО З ПАМ'ЯТІ ВАШИНГТОН 16 СІЧ 1970 ДЕННІС М. БАННІНҐ
ХЛОПЧИК, ДІВЧИНКА І ЧОЛОВІК БЛАГАЛИ ПРО ПОЩАДУ
Не знаю, чи хочете ви це почути, сер.
Так, ми хочемо почути все, що ви знаєте.
Добре.
Перший постріл поцілив немовляті в голову,
ГРУПА З 10 ТІЛ МЕРТВЕ НЕМОВЛЯ
я відвернувся, мене знудило,
бо це було вперше, коли я...
Ну, я вже вбивав,
але не бачив шкоди, яку заподіяв.
РОЗКИДАНІ ТІЛА
К-Н МЕДІНА СТРІЛЯВ У 3–4-РІЧНУ ДИТИНУ
Розкажете, що сталося після розстрілу?
Ну...
У той самий час
кілька людей ґвалтували жінок неподалік.
Троє хлопців на одну дівчину одночасно.
Вони хапали дівчат і...
Раз чи двічі вони стріляли в них, коли закінчували.
БАЧИЛИ МЕРТВУ ЖІНКУ НА ЛІЖКУ
Кожен день додавав мені 30 років.
Так я почувався.
Ставало дедалі гірше й гірше.
Я два чи три місяці шукав інших юнаків,
а тоді дізнавався... Це було просто жахливо. Дізнавався більше.
Декілька разів я просто не витримував.
Р-78 НЕПОЗНАЧЕНА МОГИЛА ПІВДЕННИЙ КРАЙ МІЛАЯ (4)
Вони свідчили, що Мілай не був окремим випадком.
Того ж дня сталася друга різанина.
ХУТІР МІЛАЙ ХУТІР КОЛУЙ
Армія дуже старалася змалювати Мілай як окремий випадок.
Це був не єдиний випадок за війну,
ба більше, не єдиний за цей день чи в цій області.
За два з половиною кілометри — те саме.
Було 14 офіцерів, які явно намагалися все приховати.
Обвинувачення, які їм зрештою висунула Армія,
включали халатність,
недотримання правових положень і неподання звітів.
Усі вони були або причетні до вбивства, планували вбивство, або замітали сліди,
а звинуватили їх у неподанні звітів.
Вестморленд завершує чотирирічний термін, і його підвищують,
хоча всі в Армії та Об'єднаному комітеті начальників штабів знають,
що він убивав цивільних.
Привіт.
Авжеж, я захищу вас, як зможу.
Я навіть не знаю, як вас описати. Скажіть мені.
«Дослідниця, що недавно вернулася з Ґази».
Коли ви описуєте напади на жінок
і напади на дітей,
хто має статистику?
Якщо говорити про систематичне націлювання квадрокоптерами на дітей,
то в мене самої є десятки рентгенів дітей з кулями від квадрокоптерів
у шиях, головах, які мені надали лікарі.
Це ж діти.
Довбаний кошмар, і це тільки перший етап.
Зі свого боку я не можу дозволити собі
не вірити, що нічого не можна зробити.
бо я щодня на зв'язку з друзями й близькими.
Не вірити — означає покинути їх.
Ви повернетеся туди?
Планую.
Люди не розуміють, що це створює прецедент.
Ґаза знівелювала минуле і майбутнє.
Тут минуле і майбутнє разом,
знівельовані.
Батько ніколи не говорив з нами.
Він або мовчав, або лютував.
Але це було типово для Сх. Європи.
Про секрети я дізнався пізніше.
Тато був єврейським біженцем. Прибув в Америку, не знаючи англійської.
На батьківщині він був скрипалем. Гарно грав.
Він походив з малого села під назвою Шедува.
Тоді в Литві бути євреєм означало мати на собі клеймо.
МАНІФЕСТ ЗАКОРДОННИХ ПАСАЖИРІВ ЮНАЙТЕД
Коли йому було 16 чи 17 у 1920–1922,
з центральної Литви він дістався до Гамбурга
і назбирав 12 доларів на корабель, що плив в Америку.
ГЕРШ (ГЕРШОВІЦ) АЙЗАДОР (ІЗАДОР)
Не знав ні англійської, ні нічого.
ІМ'Я ЗМІНЕНО РІШЕННЯМ СУДУ ВІД 10 ЛИПНЯ 1930,
З ІЗАДОРА ГЕРШОВІЦА НА АЙЗАДОРА ГЕРША
Багато років по тому, коли прийшли німці,
вони погнали всіх євреїв у ліс і стратили їх.
Їх усіх знищили.
І я ніколи не говорив з ним про це, бо я нічого цього не знав.
Ніколи... Жодного слова про Голокост.
Я б хотів почути цю історію.
А мама вам не казала?
Мама ніколи не говорила. А якщо й говорила, то неправду.
Я одразу зрозумів. Це було видно.
Мама любила пекти, а коли не мала змоги,
купувала печиво і казала, що спекла сама, ніби ми не знали.
Розумієте?
Але це нічого. Це ж моя мати.
КВІТЕНЬ 1944
У мене є брат-близнюк, який займається теорією хвиль.
Мама вдягала нас однаково, поки в 13 ми не зрозуміли, що це ненормально.
Я не мав домашньої освіти.
Тому приєднався до клубу «Книга місяця».
СТАНЬТЕ ЧЛЕНОМ, КУПИВШИ ОДНУ З ЦИХ КНИГ:
Я жив книжками.
Книжки навчили мене думати.
У батька був бізнес, пральня й хімчистка.
На розі 45-ої та Індіана-авеню, у Саут-Сайді.
Мені подобалося там. Я любив там працювати.
І район, і працівники були темношкірі.
Був там один хлопець, Стерлінґ, йому було трохи за 20.
Прасував штани за 12 центів.
Він водив мене на ігри.
Я бачив усіх найкращих гравців Негритянський ліги: Сетчела Пейджа, інших.
Він мені роз'яснив: «Все з тобою буде добре, в тебе інший колір.
А в мене — ні. Буду прасувати до скону». Я це затямив.
Затямив. Це не було так прямо, але я затямив.
У мене було дві старші сестри.
Вони теж були близнючками.
Не могли дочекатися, щоб піти з дому.
Я завжди трохи жив з розуму,
бо з 15 років родину годував я.
Пам'ятаю його кашель уночі.
Три пачки сигарет. Пам'ятаю його кашель.
З легень рак поширився на мозок.
Йому ставало все гірше, я носив його, купав і все інше.
З відмінника я став ніким. Перестав ходити в школу.
ГЕРШ, СЕЙМУР: ПІТАГОРІЙЦІ, ЕВКЛІДІАНЦІ, ГОЛЬФ, СИГМА ЕПСИЛОН, БАСКЕТБОЛ
Він казав мені забути про коледж,
я потрібен був йому, щоб керувати хімчисткою, бо я це вмів.
А Алан, мій брат, до цього не годився.
Він мав іти вчитися. Казав:
«Сеймуру і без коледжу буде добре».
Так він говорив, бо я вмів керувати хімчисткою.
А які у вас були для цього навички?
Підвішений язик, жвавість, любов до людей.
Якось я їхав з хімчистки після закриття.
І я знав, що він помер, бо світло було темним.
Я навіть не знав, що він помирає.
Ніхто з родини не подумав мені сказати,
і я не зміг попрощатися.
Був один молодший коледж.
В університет Іллінойсу був молодший коледж,
і там було дуже дешево, що дуже важливо.
Я завжди знав, що вмію добре писати, але не думав, що це так цінується.
Я не бачив жодної вагомої причини,
коли стояв за касою чи віддавав людям одяг.
УПРАВЛІННЯ ОСВІТИ
Одним з перших завдань
було порівняти будь-який британський роман з американським,
і я написав про це есе.
В кінці першого дня я сидів позаду, всі вже хотіли піти,
і він питає: «Сеймур Герш є?»
«От срань», — я подумав. «А я що зробив?»
Я підійшов до переду з опущеною головою.
Він питає: «Ви — Герш?» Кажу: «Так». А він: «Що ви тут забули?»
І я зрозумів, про що він.
«Батько помер» і всяке таке.
Він запитав: «А де ваша хімчистка?»
«47-а й Індіана, Саут-Сайд».
Він сказав: «Графік складаєте собі самі?
Приходьте завтра в приймальну комісію університету».
Сльози на очах, як згадаю.
«Університету Чикаго».
Я прийшов, мені дали тест.
Кажуть: «Тесту з англійської не треба».
А я такий: «Ні, треба. Треба всі». Я склав їх усіх.
І все. Моє життя змінилося.
ЧИКАГО
Зрозумійте. Я вступив туди,
і це був інший світ.
Я мав дівчину з Вашингтона.
Її батько був в уряді. Вона мене шокувала...
Мені було років 19–20.
Вона сказала: «Боже, батько вважає Айзенгавера таким мудаком».
«А так можна про президента?
Так сказав твій батько з уряду?»
Вона така: «Ага, та він тупий мудак».
А я: «Президенти бувають тупими мудаками?»
Мені було 19 чи 20.
Я не розумів світ.
І не думав, що зроблю його кращим.
Я не мав ілюзій.
Але я мав таке примарне відчуття, що я не з простого тіста.
Одного вечора в барі зі мною заговорив один хлопець.
Спитав його, ким працює, а він відповів, що репортером у міських новинах.
Я кажу: «Тобто?»
А він: «Не знаєш про них?» Я кажу: «Ні».
Це було ніби якесь диво.
Знаєте? Я якимось клятим дивом знайшов дорогу в журналістику.
Коли вони друкували історію,
я робив 12 копій, скручував рулоном, клав у капсулу
і відправляв пневматичною поштою у всі газети.
Це була моя робота.
За місяць я став поліцейським репортером.
І закохався в цю професію.
Чикаго було містом мафії.
А мафія і поліція мали дещо спільне.
Я це розумів.
Перше, що засвоюєш:
не лізь до копів.
Якщо вони грабують і крадуть, це не наша справа.
Я побачив тиранію зблизька, я розумів, що це тиранія,
але мені ще ніколи не було так цікаво.
Я пишу зараз щось таке трохи дитяче,
порівняно із серйозним репортажем, але підійде.
Попередження про Дімону — це важливо.
Дімона не була ціллю, ти помилилась.
Ти казала, між аеродромом і Дімоною 50 км.
Там 45. Втрачаєш хватку, мала.
Бувай, друзяко. Почуємось.
Подруга з Ізраїлю, якадопомогла мені з бомбою 30 років тому.
Бачили? Я надіслав вам. Подивимось.
Я надіслав або вам, або своїй мертвій матері.
Може, вона прочитає.
Якось я повернувся з Ханоя.
Я був у Ханої під час війни.
Вона сказала: «Ти завжди їздиш туди, де тебе нікому не треба.
Подивимося, що я зробив.
А.М. РОЗЕНТАЛЬ - ГОЛОВНИЙ РЕДАКТОР «НЬЮ-ЙОРК ТАЙМС». ТАЙМС-СКВЕР
ШАНОВНИЙ МІСТЕРЕ РОЗЕНТАЛЬ: У ВАС ЗНАЙДЕТЬСЯ РОБОТА?
ХОЧУ ПИСАТИ ПРО ІНШІ АСПЕКТИ АМЕРИКАНСЬКОГО ЖИТТЯ.
ГОДІ З МЕНЕ МАСОВИХ УБИВСТВ.
ЧЕКАЮ НА ВІДПОВІДЬ, САЙ ГЕРШ
У мене була віза в Ханой.
Мені подзвонили з «Таймс»,
сказали, що хочуть надрукувати будь-що, що в мене є з В'єтнаму.
«НЬЮ-ЙОРК ТАЙМС» СУБОТА, 1 КВІТНЯ 1972
Так мене найняв Ейб Розенталь.
Коли мене взяли, мене захотів побачити Генрі Кіссінджер.
Його хвилювало, що автор репортажу про Мілай працює в «Нью-Йорк Таймс».
Він почувався незатишно,
бо все завжди було, як він хотів.
Він був радником Ніксона з нацбезпеки і багато часу проводив з репортерами.
Він крутив пресою, ЗМІ, як йому хотілося.
ГРАФІК М-РА КІССІНДЖЕРА 3 КВІТНЯ 1972
Я поїхав до нього в Білий дім.
3:06 СЕЙМУР ГЕРШ
Він сказав: «Мені цікаво, які ваші враження
від перебування в Ханої за стільки тижнів».
Я сказав, що не бачив жодних ознак падіння бойового духу.
Я говорив 10–15 хвилин, просто лив водичку, ні слова про політику.
Він перебив мене, подзвонив помічнику у справах В'єтнаму й сказав йому:
«Цей чоловік знає більше про те, що відбувається у В'єтнамі, ніж ЦРУ».
І я подумав: «Та не може бути.
Ця дурня — комплімент мені?»
Я був вражений.
ОБІД З МАКСОМ ФРАНКЕЛЕМ
Але так було заведено.
Кіссінджер дзвонив
начальнику бюро «Нью-Йорк Таймс», Максу Франкелю.
І Берні Ґверцман, головний репортер у питаннях міжнародної політики,
писав статтю.
АВТОР: БЕРНАРД ҐВЕРЦМАН
Слово в слово до того, що казав Кіссінджер.
«Посадовці США кажуть, переговори в глухому куті».
«Вищі посадовці...» Тобто просто Кіссінджер.
Це мене приголомшило.
Яку він мав владу над газетою.
І його точно не влаштовувало, що я робив.
Ніксон: Цей Герш — сучий син.
Що ж...
Н: Мабуть, агент комуністів.
Кіссінджер: Так. Так.
Н: Мене шокувало, що «Нью-Йорк Таймс» це схвалили.
- К: Це була ганебно. - Н: Що думаєте?
Н: Генрі, він це все з пальця висмоктав.
Я тільки починав кар'єру в «Таймс»,
коли хтось із ЦРУ
поділився зі мною неймовірною історією про надсекретну операцію.
Росіяни втратили підводний човен з книгою кодів на борту.
ЦРУ вигадало легенду, щоб підняти російську субмарину
за допомогою човна Говарда Г'юза під назвою
Glomar Explorer.
Найдурнуватіша операція у світі.
GLOMAL EXPLORER Г'ЮЗА ПОЧИНАЄ ВИПРОБУВАННЯ БУРОВИХ СИСТЕМ У МОРІ
Стаття була готова,
але уряд переконав газету не публікувати її
через національну безпеку.
Її не друкували два роки.
Я не звільнився, але думав.
Найбільшою проблемою для мене було керувати Саєм
у газеті, яка не любила програвати,
але й не хотіла бути першою.
ГОЛОС БІЛЛА КОВАЧА РЕДАКТОРА «НЬЮ-ЙОРК ТАЙМС».
«Таймс» до смерті боялася
першою опублікувати суперечливу статтю,
яка ставила під сумнів довіру до уряду.
Вас звільнили?
П'ятьох чоловіків затримано в Національному штабі демократів
у Вашингтоні, які готувалися встановити там жучки.
ОФІСНА БУДІВЛЯ ВОТЕРҐЕЙТ 2600
Це сталося на вихідних,
і «Таймс» пропустила цю історію, бо на вихідних
усі десь на пляжі або в клубі.
Тим часом «Вашингтон Пост» отримує звіт від поліції,
і за це беруться Вудворд і Бернстайн.
МАРШАЛ США
Я прийшов до суду на пред'явлення обвинувачення.
Суддя питає лідера зламувачів, Джеймса МакКорда, де той працював.
МакКорд каже: «ЦРУ».
А суддя каже: «Говоріть голосніше».
І він нарешті каже: «ЦРУ».
Я спостерігав за цим з першого ряду
і в мене вихопилось:
«Охрініти».
ЗМІ висвітлили цю подію як щось дивне й незрозуміле,
але ми з Карлом так не вважали.
Ми досі майже нічого не знаємо про те, що сталося під час кампанії,
якщо говорити про політичне шпигунство й саботаж,
і це не лише прослуховування.
Ми сім місяців працювали над цим репортажем самі.
То була історія Вудворда й Бернстайна.
Зрештою в кінці 72-го Розенталь прийшов і сказав:
«Не можна отак піддаватися "Вашингтон Посту"».
Я не хотів писати про Вотерґейт.
Я нікого не знав у Білому домі.
Але я був трохи зарозумілий.
Тому я десь на периферії, вишукую інформацію,
щось мені дає комітет,
і врешті я знаходжу одного з п'яти, хто проник тоді всередину,
і він розповідає мені про те, як це все приховують.
ЧОТИРЬОМ ВІДПОВІДАЧАМ ВОТЕРҐЕЙТУ ДОСІ ПЛАТЯТЬ
АВТОР: СЕЙМУР М. ГЕРШ
14 січня
Сай Герш у своїй статті пише, що зламувачам платили за мовчання.
Дуже важлива стаття,
бо це був додатковий доказ, що все хотіли приховати.
То було рятівне коло,
бо це був Сай Герш, який писав про Мілай, але тепер працював на «Нью-Йорк Таймс».
Тому я подзвонив йому і сказав: «Дякую. Було самотньо про це писати».
Він сказав: «Ми мусили залучити "Таймс".
Нам не вірилось, що ви про це не писатимете.
Не вірилось, що ви такі тупі».
І він сказав: «Дякую». Щиро.
Я зміг і далі писати про це для «Таймс».
МІТЧЕЛЛА ДОПИТУВАЛИ 3 ГОДИНИ
Це було захопливе змагання з Карлом і Бобом. Було весело.
М-ре Мітчелл, «Нью-Йорк Таймс» цитує слідчих,
які кажуть, що ви координували план, щоб прикрити Вотерґейт.
Я бачив ранкову статтю «Нью-Йорк Таймс».
Вона про те ж, що й усі інші статті в «Нью-Йорк Таймс».
Я не вірю жодній з них.
ОБВИНУВАЧЕННЯ МІТЧЕЛЛА, СТЕНСА І ВЕСКО СТАНУТЬ ПОДАРУНКОМ ДЛЯ ОПОНЕНТІВ
СЛІДЧІ ВОТЕРҐЕЙТУ НЕ БАЧАТЬ СВІДЧЕНЬ ДІНА ЩОДО НІКСОНА
Ніксон: Дідько, ця стаття Герша в «Таймс»...
Він зазвичай не пише неправди.
Ще той сучий син, але він зазвичай має рацію, ні?
В.М. КОЛБІ
На той момент я вже отримував ексклюзивну інформацію.
ДЕН ЕЛЛСБЕРҐ
Зі мною розмовляли люди з персоналу Білого дому.
Мав чудові джерела в департаменті юстиції.
ЕЛЛІОТТ РІЧАРДСОН
ТАЄМНІ ДІЇ
Я починав розуміти весь масштаб бруду, який вони приховали.
ОПЕРАЦІЯ HOLYSTONE
Кіссінджер таємно діяв по всьому світу.
Він мав значний вплив на таємні операції.
Це називалося «Комітет 40», і Кіссінджер ним завідував.
Вони робили все, щоб лишитися при владі.
Оббрехали й поховали б будь-кого.
Альєнде!
Ніксон ненавидів уряд Альєнде.
Вони були лівими, комуністами.
САЛЬВАДОР АЛЬЄНДЕ ПРЕЗИДЕНТ ЧИЛІ
Націоналізували мідні копальні,
які належали важливим фінансовим донорам Ніксона.
Тому на Кіссінджера й ЦРУ сильно тиснули,
щоб Альєнде не залишився на посаді.
У 73-му Альєнде вбили, і стався переворот.
До влади прийшов фашист Піночет.
Арештовано тисячі людей, багато з них вбито.
ТЕЛЕФОННА РОЗМОВА М-Р КІССІНДЖЕР / ПРЕЗИДЕНТ
К: ВІТАЮ. П: ПРИВІТ, ГЕНРІ.
К: М-РЕ ПРЕЗИДЕНТЕ.
К: ЧИЛІЙСЬКА СПРАВА КОНСОЛІДУЄТЬСЯ,
І ГАЗЕТИ, ЗВІСНО, СТІКАЮТЬ КРОВ'Ю,
БО ПОВАЛЕНО ПРОКОМУНІСТИЧНИЙ УРЯД.
П: ОЦЕ ТАК.
К: ЗАМІСТЬ ТОГО, ЩОБ СВЯТКУВАТИ — У ЧАСИ АЙЗЕНГАВЕРА МИ БУЛИ Б ГЕРОЯМИ.
П: ЩО Ж, ЦЕ НЕ ТАК. САМІ ЗНАЄТЕ, ТУТ НЕМАЄ НАШОГО СЛІДУ.
К: МИ ЦЬОГО НЕ РОБИЛИ. МИ ЇМ ДОПОМОГЛИ.
КІССІНДЖЕР: ЧИЛІ — СТРАТЕГИ
ВІН МІГ ОСОБИСТО КЕРУВАТИ ЕКОНОМІЧНОЮ ВІЙНОЮ ПРОТИ АЛЬЄНДЕ
АВТОР: СЕЙМУР М. ГЕРШ
Усе було пов'язано.
Комітет з перевиборів Ніксона,
Білий дім Ніксона, ЦРУ Ніксона,
все було переплетено.
Я покину пост президента завтра опівдні.
Віцепрезидент Форд складе присягу президента о цій же годині, у цьому офісі.
МЕМОРАНДУМ ДЛЯ: ЗАМДИРЕКТОРА З ОПЕРАЦІЙ ТЕМА: СЕЙМУР ГЕРШ
ГЕРШ БАЧИВСЯ З НИЗКОЮ НАШИХ КОЛИШНІХ ПРАЦІВНИКІВ
І БАГАТО ДІЗНАВСЯ ПРО ДЕЛІКАТНУ ДІЯЛЬНІСТЬ АГЕНЦІЇ.
ДЖЕЙМС ЕНҐЛТОН ГОЛОВА ОПЕРАЦІЙ КОНТРРОЗВІДКИ
Люди з ЦРУ почали розповідати мені більше.
Саю, ви — репортер, який публікував ексклюзив, але якого також
знають як великого критика, і вам усе одно зливають інформацію.
Система не така закрита, як гадають?
Звісно, що ні.
Я просто служу витокам інформації.
Якщо витік хороший, я все кидаю і працюю з ним.
Люди говорять з багатьох причин.
Говорять зі мною.
Люди хочуть говорити про свої погані й дурні вчинки.
Я завжди так вважав.
Я був дуже привітним із джерелом.
Його звали Боб Кайлі.
БОБ КАЙЛІ
Його я можу обговорювати, бо він помер.
ЦРУ завербувало Кайлі, щоб шпигувати за студентами-активістами.
Він дедалі більше розчаровувався.
І пішов з ЦРУ.
Я подзвонив йому.
ЦРУ ШПИГУЄ
Він розповів мені про «Хаос».
ТЕМА: ПРОГРАМА «ХАОС».
«Що, в біса, за операція "Хаос"?»
МАСОВА ЗДАЧА ПОВІСТОК СЬОГОДНІ
Він розповів, що наприкінці 60-х
Білий дім натиснув на уряд,
щоб дізнатися, чи керують рухом студентів комуністи.
ЦРУ почало налагоджувати контакти зі студентськими групами
і займатися вербуванням.
ГОДІ ВІЙНИ
Шпигували за своїми дітьми.
АМЕРИКА — ЗЛОЧИННА
ІМПІЧМЕНТУ НІКСОНУ
Контррозвідкою керував такий собі Джеймс Енґлтон.
Він був легендою в ЦРУ.
Я подзвонив йому
і сказав: «Я знаю про "Хаос"».
Він не лише все заперечив,
а й запропонував ще дві історії, якщо не напишу про цю.
Я знав, що мушу робити.
МАСШТАБНА ОПЕРАЦІЯ ЦРУ ПРОТИ АНТИВОЄННИХ СИЛ, ІНШИХ ДИСИДЕНТІВ
ЗА ЧАСІВ НІКСОНА
МАСШТАБНА ОПЕРАЦІЯ ЦРУ ПРОТИ АНТИВОЄННИХ СИЛ У США
«ДУЖЕ ЗЛАГОДЖЕНА»
«Нью-Йорк Таймс» повідомила сьогодні, що ЦРУ
постійно порушувало умови свого статуту
з 1950-х до кінця адміністрації Ніксона.
У тому числі шпигувало за щонайменше 10 000 американців.
За законом, ЦРУ має проводити тільки зовнішню розвідку.
Енґлтон був дуже злий на мене, м'яко кажучи.
За кілька днів шаленого тиску Джеймс Енґлтон сказав пресі,
що йде з посади голови контррозвідки ЦРУ.
Джим Енґлтон.
Чому відставка?
Думаю, у всіх людей настає час,
коли вони вже не служать країні.
Це ваше рішення, чи вас штовхнули?
Мене не штовхали.
Коли я писав цю статтю,
за мною спостерігали з ЦРУ.
Спостерігали вже давно.
ТАЄМНО ТІЛЬКИ ДЛЯ ПРОЧИТАННЯ
Там панувала паніка, бо я знав про таємний документ під назвою «Коштовності».
ТЕМА: «СІМЕЙНІ КОШТОВНОСТІ»
Про те, що вони «сімейні» я почув уже пізніше.
Колишній директор ЦРУ дав наказ зібрати інформацію про всі порушення.
Він хотів, щоб усі в ЦРУ,
хто знав про дії, що суперечили конституції,
зібрали ці факти у велику збірку.
Кожен кримінальний злочин, що порушив американський закон,
замовні вбивства за кордоном, шпигунство вдома, контроль над думками.
Була товста книга на 600–700 сторінок. І я знав про неї.
ВІЙНА СЕЙМУРА ГЕРША З ЦРУ АВТОР: ВІЛЬЯМ А. РАШЕР
За весь час свого існування ЦРУ діяло приховано.
Репортажі Сая стали спусковим гачком, який запустив Комісію Рокфеллера,
яка у свою чергу поступилася Комітету Черча.
Розпочинаємо засідання.
І в результаті громадськість отримала найповніше й найпотворніше зображення
урядової установи, яка працювала таємно.
...правду й тільки правду, хай вам допоможе Бог?
Так.
Ви ж казали, що знали в 1970 році
і знали вже тривалий час,
що ЦРУ читає пошту в Нью-Йорку?
Так.
Певними особистими правами треба жертвувати
заради національної безпеки.
Операція «Хаос» була верхівкою айсберга.
На рідкісному таємному засіданні сенату
обговорять звіт комітету розвідки щодо причетності ЦРУ
до вбивств іноземних лідерів.
Змови з метою вбивства охопили чотири адміністрації:
від першого замаху на Кастро в 1960 р. за президенства Айзенгавера
до смерті чилійського генерала в 1970 р. за президенства Ніксона,
а також деякі змови за часів Кеннеді й Джонсона.
Після цього не було політики
вбивати іноземних посадовців чи лідерів.
Не було жодної змови.
Наскільки я знаю,
ЦРУ ніколи не займалося вбивствами іноземних лідерів.
А були дискусії про можливі вбивства?
Я не знаю, чи перестав бити дружину,
чи ви перестали бити дружину, чи...
Розмови про це...
В уряді завжди є дискусії
про все на світі.
- Про вбивства? - Про все на світі.
- Ви не відповіли. - Я й не намагався.
Коли Гелмс пішов, то спалив багато файлів, буквально у своєму кабінеті.
Я дізнався про це від Кайлі. Він був помічником Гелмса.
Люди, дотичні до цих операцій, брудних трюків,
мають власні історії, якими не діляться.
«Коштовності» опублікували під цензурою.
Там було набагато більше.
ПРОЄКТ MKULTRA
Ми знаємо, що в кінці 50-х у ЦРУ
намагалися створити маньчжурського кандидата за допомогою ЛСД.
Вони хотіли перепрограмувати когось на кілера.
Це було справжнє божевілля.
КОНТРОЛЮВАТИ ЛЮДСЬКУ ПОВЕДІНКУ
І когось в управлінні це непокоїло.
Френк Олсон був готовий піти, і його вважали зрадником.
Френк Олсон загинув, впавши
з десятого поверху готелю «Статлер» у Нью-Йорку.
Його родині сказали, що це було самогубство.
РІДНІ ПЛАНУЮТЬ ПОДАТИ ПОЗОВ НА ЦРУ ЗА САМОГУБСТВО
У мене є всі підстави вважати, що це було вбивство, сплановане ЦРУ.
ВІЛЬЯМ КОЛБІ ДИРЕКТОР ЦРУ
А зараз сегмент «Історія з ЦРУ».
ГОЛОВНІ РЕДАКТОРИ АССОШІЕЙТЕД ПРЕС
АП колись проводила щорічний з'їзд.
Там були головні редактори всіх газет.
Дуже дякую.
Певною мірою я — теж головний редактор.
Десь о шостій я приходжу на редакторську конференцію
з різними людьми, які друкують наші публікації.
Звіт президента,
наша публікація для ширшого кола вашингтонців.
Через проблеми з довірою наших людей до уряду
цілком природно, що вони шукають порушення, приховання слідів
і таке інше в діяльності розвідки.
Тому здіймається великий галас,
коли цю завісу таємничості хоч трохи припіднімають.
Думаю, це можна зрозуміти.
Але я прошу про певну пропорційність,
з якою особливо ви, пані й панове, про це писатимете.
Думаю, м-р Колбі має на увазі
історію про шпигунство вдома.
Уявіть.
Вони мають 650 сторінок доказів внутрішніх правопорушень
чи заяв про внутрішні правопорушення,
про які вони мовчали, поки не вийшла ця стаття.
І як американський громадянин я вважаю, що нам потрібна
цілковита заміна верхівки. Там потрібні нові люди.
І це не... Так і є. Так я це бачу. До побачення.
Раптове звільнення міністра оборони Шлезінґера й директора ЦРУ Колбі
сколихнуло розвідку США.
Президент Форд номінував Джорджа Буша наступником Колбі на чолі ЦРУ.
Сай — дуже складна й непередбачувана людина.
Тому залежно від ситуації
він міг поводитися тихо й спокійно, а міг на стінку лізти.
Сай Герш не має єдиного режиму роботи,
окрім того, що його нотатки завжди нерозбірливі.
Я був у Нью-Йорку і хотів зайнятися чимось іншим.
Я почав писати про корпорації.
То був зовсім інший світ, про який я нічого не знав.
Я чув про Джеффа Ґерта.
Позаштатного журналіста, який писав для підпільної газети.
Він багато знав, тому ми об'єднали зусилля.
САЙ ГЕРШ ДЖЕФФ ҐЕРТ
Співпрацювати було цікаво.
Бо я довго працював сам.
Вони більше не будуть...
Сай мав щось таке, що приваблювало. Не певний, що зможу пояснити,
але багато людей знало, хто він,
і це їх практично притягувало...
«О, це розслідує Сай Герш. Хочу з ним поговорити».
Навіть коли вони знали, що там будуть незручні запитання
і опісля вони можуть мати не найкращий вигляд.
«Нью-Йорк Таймс» ніколи не робила великих розслідувань корпорацій.
Редактори нервувались.
Коли я почав писати про корпорації, це був початок мого кінця в «Таймс».
Без питань. То був жах.
Раніше я міг сказати: «Я пишу про це». «Вперед. З богом. Успіхів».
Але коли мова зайшла про корпорації, «Нащо ти це робиш? Пощо?»
Тому я мусив писати ідіотські пояснення редактору,
чому я хотів про це писати.
САЙ Г.
Читаю, що написав.
«Частина саги Сая Герша про те, як насправді працює світ,
або що ви не хочете знати про Gulf and Western».
Gulf and Western був амбітним конгломератом,
що спочатку був промисловою компанією
і почав скуповувати інші малі промислові компанії,
а тоді взявся за кіноіндустрію, Simon & Schuster
і перейшов у статус чогось на кшталт голлівудської знаменитості.
Це була корпорація нового типу, яка включала різні складові,
взагалі не пов'язані з основним бізнесом.
Вони мали величезну свободу дій,
могли переховувати гроші, прибутки.
НОТАТКИ ДЖЕФФА ҐЕРТА
Я навчався в бізнес-школі
і читав документи для акціонерів, щорічні звіти компаній
і багато судових паперів.
Ми знайшли шахрайство, корупцію. Наша стаття не була б дружньою.
І газета не хотіла цього робити.
Там були речі про корпоративну Америку,
що не сподобались «Нью-Йорк Таймс», яка теж була корпорацією.
А тоді Ґерт з причин, відомих тільки йому,
вирішив прочитати всі корпоративні звіти «Нью-Йорк Таймс».
І сказав: «Боже мій.
Ейб, твій друг Ейб, купив новий пентхаус,
а рада директорів дала йому
позику за половиною базової ставки». Щось таке.
Я кажу: «В нас проблема.
Ми пишемо про вигідні банківські позики топ-менеджеру,
а в «Нью-Йорк Таймс» така ж ситуація.
Я зірвався, я був дуже сердитим.
Я накричав на Ейба:
«Ти здурів? Ти взяв гроші в ради директорів?
Ти маєш бути незалежним від них».
А Ейб відповів: «Мій адвокат сказав, що це нормально».
І тоді я сказав:
«Так мені кажуть усі пролази».
Сай знайшов спосіб привертати увагу людей.
Кричати — теж варіант.
Це не єдиний його інструмент,
але часом він дуже запальний.
Не скажу, що він погрожує людям, але точно піднімає градус.
Gulf & Western скажуть, що він їм погрожував.
Під час розмов з одним з їхніх топ-менеджерів
Сай його збісив,
і той написав газеті дуже погрозливого листа.
БЕЗВІДПОВІДАЛЬНО ПОШИРЮЄ БРЕХНЮ
ШКОДА АКЦІОНЕРАМ G&W
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ
Редактори змусили нас до повного божевілля, щоб надрукувати статтю.
Вони зробили все, що могли.
ПЕРША З ТРЬОХ СТАТЕЙ СЕЙМУРА М. ГЕРША
І ДЖЕФФА ҐЕРТА.
Вони вимагали додаткові джерела,
але після редагування все одно не хотіли її друкувати.
Хочете знати, чому я пішов? В основному через це.
Скажімо так:
коли я пішов з газети, ніхто не влаштовував прощальну вечірку.
Вас турбує, коли вас... А нам сьогодні телефонуватимуть,
гарантую, вас недолюблюють.
Вас це турбує? Чи це частина роботи?
Мені це не подобається.
Я плачу і ридаю від усіх...
Я отримую дуже огидні відгуки. Деякі — смішнючі.
Перший дзвінок сьогодні з Бойсе, Айдахо. Вітаю.
- Ви в етері. - Доброго ранку. Це Білл.
- Слухаю, Білле. - Я просто хотів дещо прокоментувати.
Я чув слова містера Герша.
І хотів йому сказати, що це таких, як він...
на мою думку, треба висилати.
Що ви маєте на увазі під «висилати»?
Думаю, Гавана була б хорошою першою зупинкою.
Але проти чого ви заперечуєте?
Проти чого ви заперечуєте найбільше?
Дзвінок обірвався. Ну, він висловився.
- Гавана. - Гавана.
Що ви на таке кажете?
Я скажу вам свою думку, сер. З усією повагою,
я маю таке ж право бути тут, як ти.
Я побачив межі щоденної журналістики. Вона має межу.
Ти не можеш багато зробити,
коли публікуєш щось, і завтра воно виходить друком.
З книжками інакше — там на ляпаєш усе одразу,
а маєш час поміркувати.
Кожна моя книга бісила людей.
ХІМІЧНА Й БІОЛОГІЧНА ВІЙНА ТАЄМНИЙ АРСЕНАЛ США
ПРИХОВАННЯ СЕЙМУР М. ГЕРШ
ЦІНА ВЛАДИ КІССІНДЖЕР У БІЛОМУ ДОМІ НІКСОНА
ВАРІАНТ САМСОНА СЕЙМУР М. ГЕРШ
Особливо про Джона Ф. Кеннеді.
ТЕМНА СТОРОНА КАМЕЛОТУ
Цю вашу книгу описували і як злу, і як фікцію.
Чому історикам і журналістам так неприємна ваша робота?
І вам закидають не лише, що ви написали нікудишню книгу,
а й що це все заради грошей.
Я можу зробити деякі припущення.
Якщо ви були журналістом у Білому домі в 1960–63 роках,
то нічого хорошого про себе в моїй книжках ви не знайдете.
МІФ ПРО КЕННЕДІ
Якби я написав її правильно, ця книга стала б хітом.
ДАТА 3-11-97 ОПЕРАТОР М. ОБЕНГАУС
- Уже можна, Марку? - Так.
Ви працювали в будинку Лоуфорд на березі моря.
- Бачили там Монро? - Так.
А ви знали, що вони з президентом були разом?
Ми не мали доступу до будинку,
тому не бачили, що відбувалося всередині,
але припускали,
що в нього був роман з Мерилін Монро.
- Можете... - Можна не на камеру?
Звісно, як скажете. Ми завжди можемо...
Коли я допомагав Саю з книгою,
він прийшов і сказав: «Ти не повіриш».
Він знайшов давно втрачені листи
між Кеннеді й Мерилін Монро.
Це було золото.
Вони зберігалися в колекції чоловіка на ім'я Лекс Кусак.
Але, як виявилося, золото було фальшивим,
бо Кусак був підроблювачем
і сам написав ці листи.
Сая обдурили.
Забагато людей могли дізнатися про ці листи від нього.
Але він їх не публікував.
Його кар'єру було майже знищено.
Як ви почувалися?
Як дурень, ідіот, але також відчував страшенне полегшення,
бо це означало, що можна...
Зникло багато проблем, з якими ми б не змогли змиритися.
Звісно, їх треба було перевірити,
а те, що це підробка — просто частина робочого процесу.
Лекса Кусака посадили на дев'ять років.
ПІДРОБЛЮВАЧА ЛИСТІВ КЕННЕДІ ВИЗНАНО ВИННИМ У СХЕМІ НА 7 МЛН
У моєму становищі було б краще мінімізувати шкоду,
але я завжди думав, що такі нагоди не можна пропускати.
Я перевіряла достовірність фактів у «Нью-Йоркері», коли зустріла Сая.
Я познайомився з ним, коли він був трохи вразливим
і багато розповідав про свій робочий процес.
Сай був предметом статті про його книгу про Кеннеді.
Там не бракувало критики.
Кажуть, що ви не прислухалися до фактів,
а підлаштовували їх під свою історію.
Ви уявляли наперед, про що писатимете?
Зовсім не таке.
Ця книжка ймовірно заробить вам багато грошей.
На ABC буде спецвипуск.
Чи перспектива зірвати куш якимось чином
змусила вас притягнути деякі докази за вуха?
- А ви б так зробили? - Ну...
Так чи ні?
- Ну... - Так чи ні?
Як журналіст ви б так зробили?
- Мені цікаво, чи є спокуса. - Вас би це спокусило?
Тоді чому це мало спокусити мене?
Це повчальна історія для журналізму,
а також для Сая і його сильних сторін,
які могли виявитися не зовсім сильними сторонами.
Якщо комусь цікаво, то мені вже не так весело.
Я почав писати для Substack.
Ви можете запитати:
«Що Герш забув у цій дірі?» Називайте, як хочете.
Але я ідеально їм підходжу. Я — аутсайдер.
ЯК АМЕРИКА ЗНИЩИЛА «ПІВНІЧНИЙ ПОТІК»
США ПРОВЕЛИ ТАЄМНУ ОПЕРАЦІЮ
Хто стоїть за вибухом на газопроводі «Північний потік»,
однією з найбільших таємниць минулого року?
Сай Герш посилається на неназване джерело,
яке стверджує, що газопровід саботували ВМС США.
Герш заявляє, що адміністрація Байдена почала планувати диверсію
в грудні 2021 року, за два місяці до вторгнення Росії в Україну.
Ви точно чули про нову статтю Сеймура Герша
«Як Америка знищила "Північний потік"».
Ви читали її?
Я знаю її зміст.
Крім перекручування фактів,
як він уже робив у дуже серйозних розслідуваннях,
є великою помилкою вважати, що наша розвідка
не підлягає нагляду.
Мені закидають, що є лиш одне джерело.
Так, тому й критикують.
То й що?
То й що? Це цілком обґрунтована критика.
- Продовжуйте. - Так. Що я можу... Це ж...
Це обґрунтована...
Я тільки кажу, що, звісно, було...
А що я можу зробити?
Я не можу написати, кого ще привели з Армії чи ВПС,
бо викрию їх.
Навіть якщо джерел дев'ять, краще зробити одне.
- Шкода вам це казати. - Ну...
Бо не варто писати:
«Джерела в Держдепартаменті і ЦРУ погодилися».
А якщо ваше єдине джерело помилилося? Що ви тоді робите?
Тоді виходить, що працювати з деким 20 років було помилкою.
Мені вже не раз повідомляли те, що виявлялося правдою.
SH-BX33-ЛІВАН SH-BX07-ЦРУ-СІМЕЙНІ-КОШТОВНОСТІ
SH-BX08-РІЗАНИНА-В-МІЛАЇ SH-BX11-ВАРІАНТ-САМСОНА
- Так. - Так. Це ж воно, так?
- Або одне з. - Ні.
- Їх було два чи три. - Який там час?
Проблема з цим ось у чому.
У вас на одній сторінці три ім'я
приватних, конфіденційних джерел.
Це все люди, чиї імена я б ніколи не назвав.
Я не можу.
Не знаю, що вам сказати.
Оприлюднити їхні імена було б фатально.
Дивіться. Не знаю, як вони прослизнули у ваші файли. Але вони у вас.
Такого я точно не уявляв.
І для мене чи моїх людей у цьому немає нічого доброго.
Якого хріна це у вас робить?
Я дивлюся і думаю: «Що це?»
Я піду додому, подивлюся на ці файли і...
Цей — з ФБР, але більшість — із ЦРУ.
Здається, я чув про декого з них,
але ми не маємо права
чи наміру...
- Я хочу піти. - ...ризикувати цими людьми.
Ви ж знаєте, я...
Я підписав з вами контракт. Я йду.
- Я все робив добре, як треба. - Саю, зачекайте.
Не треба було починати з вас,
але 20 років я сказав, що погоджуся, коли буду готовий.
Потім ви запитали знов, і я погодився.
- Саю... - Я вагаюся.
Ви забагато знаєте про мою роботу.
У вас забагато людей...
Про декого ви навіть не знаєте, хто це.
І я не... Я не можу вам нічого сказати,
тому я хочу піти геть.
То нам перестати знімати чи...
Ні, просто завершимо.
- Вимкніть камери. - Говоріть далі. Без камер.
Вам не легко.
Я був дуже радий не говорити про себе.
Дуже.
Але я це роблю.
Тому
бувають дні, коли я дуже на себе злий,
але якщо щось робиш, треба викладатися на всі 100%.
Для вагань нема місця.
Вагання завжди є, але про них можна забути.
Я дав вам свої нотатки.
Такі справи.
Будьмо відвертими.
Я не все кидаю. Я одружений 60 років,
тому я не все кидаю.
Дечого я притримуюся.
Ви дуже мало сказали про Елізабет.
З цим складно, бо вона — психоаналітикиня.
Вона дуже серйозно ставиться до конфіденційності своєї роботи.
То що можна сказати?
Вона — дуже особлива людина. Скажімо так.
Чекала, поки я подорослішаю. Так сказати справедливо.
Я завжди літав десь у космосі.
Я — не псих. У мене є сім'я, діти.
Ліпшої дружини годі й шукати, бо вона завжди
допомагала зосередитися.
Я — дуже імпульсивна людина.
Тому
я одружився з правильною людиною, яка може мене заспокоїти
і не дати скотитися в повний відчай.
Бо часто бувало дуже сумно. Я писав про жахливі речі.
Траплялись моменти під час роботи над Мілаєм.
Я чув, що дворічних дітей підкидали і ловили на багнети.
А моїй дитині тоді було два.
Того разу я вперше не витримав.
Я подзвонив Ліз.
І сказав: «Не знаю. Думаю, я не витримаю».
Вона сказала: «Це ніяк не стосується твого сина чи мене.
Це нас ніяк не стосується.
Там не про твоїх дітей. Ніхто...» Це мені допомогло.
З нею я пережив напад істерики в таксофоні.
Іноді я впадаю в глибокий відчай. Тому...
Я щасливий, що одружився з нею.
Я беру «Таймс».
А їй лишаю «Пост».
Я писав про Сирію, бо мене, очевидно,
шокувало, що режим упав так швидко.
НОВА ЕРА ПІСЛЯ ПАДІННЯ РЕЖИМУ АСАДА
Я читаю про це зараз і кажу собі, що оцінив його неправильно.
СИРІЙЦІ ДІЗНАЮТЬСЯ ПРО ЖАХИ В ТЮРМАХ
Я так давно... Купу років не бачив цієї статті.
Я писав статті для «Лондон Рев'ю».
Були повідомлення, що Асад травив газом свій же народ.
СЕЙМУР М. ГЕРШ: ЧИЙ ЗАРИН?
Я бачив його двічі чи тричі
і не думав, що він на таке здатний.
І крапка.
Це неправильно.
Дуже неправильно.
Це приклад того, як людину псує влада?
Авжеж.
Що ж іще?
Правозахисники з нього не злазили.
Він — не мати Тереза, але я думав, він нормальний.
ТИСЯЧІ ВТРАТИЛИ РОДИЧІВ НАЗАВЖДИ
Але якщо я раніше заявляв, що ніколи не помиляюся,
то спростовую ці слова.
Ось і все. Я помилявся.
Лоро, зняти ще всю Зелену зону?
Так, було б чудово.
Добре.
Минуло п'ять днів, відколи основні сухопутні сили увійшли в Ірак.
Майже чотири дні і 30 хвилин тому почалася повітряна війна.
Зайве казати, що ми зараз ближче до початку, ніж до кінця.
АННАЛИ НАЦІОНАЛЬНОЇ БЕЗПЕКИ ІРАКСЬКІ ЯСТРУБИ
Я був категорично проти цієї війни, бо в ній не було сенсу.
ЧИ СПРАЦЮЄ ЇХНІЙ ПЛАН ВІЙНИ? СЕЙМУР М. ГЕРШ
«Нью-Йоркер» більше схилявся друкувати хвалебні статті,
але залюбки надрукував і мою гостру статтю.
РУХОМІ ЦІЛІ
Я стала головною редакторкою Сая, коли він писав для «Нью-Йоркера».
ЧИ ПОВТОРИМО МИ ПОМИЛКИ В'ЄТНАМУ?
Перед самим вторгненням в Ірак
він подзвонив мені, і це був просто Сай в турборежимі.
Думаю, йому не давало спокою птиання, чому ми всі колективно
не могли кинутися під машину й зупинити її.
Він казав: «Це питання моралі нашого часу».
Він думав, що це велика помилка.
Це він. Це Садік мені розповів.
Садік був генералом ВПС Іраку з двома чи трьома зірками.
КЕРУЄТЬСЯ США
Він запитав: «Чули про тюрму в Абу-Грейбі?»
СМЕРТЬ ВІД ТОРТУР
Він сказав, що всіх арештовують і відправляють в Абу-Грейб.
Людей, які взагалі нічого не зробили.
Були зґвалтування, на дітей теж нападали.
Страшні знущання.
За кілька місяців мені дзвонить колишній офіцер морської розвідки
на ім'я Роджер Чарльз.
Тоді він уже працював у «60 хвилин».
Він прийшов і сказав, що в нас проблема.
Він розповів про Абу-Грейб, і я такий...
CBS мали фото.
Хтось їх їм передав.
На них були тортури.
Але вони не могли таке показати.
А що робить уряд?
Усе, щоб це зупинити.
Вони звернулись до директора CBS і сказали,
що якщо він оприлюднить ці фото, це нашкодить нам у війні.
Я зробив кілька дзвінків.
Дізнався, що одного із солдатів звинуватили,
а адвокат у нього був той самий, що і в малого з Мілая.
Тож я поїхав у Нью-Гемпшир, щоб з ним побачитись.
І він сказав: «Ви знали, що був звіт?»
Я запитав, про що він, і отримав від нього оце.
Ось що він мені дав. Інтерв'ю закінчилося тут.
Я взяв звіт, почав читати і сказав: «Я пішов».
ЧАСТИНИ ЦЬОГО РОЗСЛІДУВАННЯ ЗАСЕКРЕЧЕНІ.
ЗВ'ЯЖІТЬСЯ З ОФІСОМ АДВОКАТА CJTF-7, ЩОБ ПЕРЕГЛЯНУТИ ДОКУМЕНТ.
Автором звіту був генерал з двома зірками на ім'я Тоні Таґуба.
Його відвазі можна позаздрити.
Він звинувачував вищих генералів у грубому порушенні обов'язків.
ПРИХОВАННЯ
Все почалося з одного хлопця в підрозділі на ім'я Дарбі.
Він пішов у Відділ Армії з кримінальних розслідувань і дав їм фото.
Їх були тисячі.
КОПАЛИ І БИЛИ
ПОВЕРНУЛИ В КАМЕРУ ГОЛИМ.
Я працювала допізна.
Сай подзвонив і сказав щось типу:
«Я щойно прочитав неймовірно страшний звіт з Армії».
ДЕТАЛЬНІ ПОКАЗАННЯ СВІДКІВ ВІДВЕРТІ ФОТОДОКАЗИ
Звіт сам по собі був страшним.
Але ще були фотографії.
Вони були жахливі.
ЦРУ забило одного в'язня до смерті.
Я мусив піти на «60 хвилин».
ЦЕНТР МОВЛЕННЯ CBS
Я подзвонив продюсеру і сказав: «Якщо не зробите це в четвер,
ми опублікуємо звіт з фотографіями в неділю
і скажемо, що публікуємо його,
бо один з найбільших телеканалів, CBS, не виконав своїх обов'язків.
Це буде в другому абзаці».
Два тижні тому ми отримали звернення від Міністерства оборони
і голови Об'єднаних начальників штабів, генерала Річарда Маєрса,
щоб відкласти цю трансляцію через небезпеку й напругу в Іраку.
Ми вирішили погодитися, але водночас наполягаємо, щоб міноборони
надало свою версію подій щодо інцидентів у в'язниці Абу-Грейб.
Цього тижня фото вже з'явилися на інших платформах,
а інші журналісти збираються опублікувати свої версії подій,
тому міністерство оборони погодилося на співпрацю.
Вони це зробили.
А в п'ятницю вийшла моя стаття.
ТОРТУРИ В АБУ-ГРЕЙБІ АМЕРИКАНСЬКІ СОЛДАТИ МОРДУВАЛИ ІРАКЦІВ
ХТО ВІДДАВ НАКАЗ? СЕЙМУР М. ГЕРШ
НЕПРОСТИМО
«ГИДКО ДИВИТИСЯ»
ВІД УТІЛЕННЯ ГОРДОСТІ ДО СИМВОЛУ ЗНУЩАНЬ
Катування тривали 18 днів.
Щодня було те саме?
Мій щоденний розклад був 23 години тортур і година відпочинку.
А тортур було багато видів.
Як на цих фото...
Я пам'ятаю, як мене змушували так стояти.
З іншими людьми.
Мене змушували так стояти.
Мене намагалися допитувати.
Один з них сказав: «Пригрози йому.
Якщо не заговориш, не зізнаєшся, тоді дамо солдатам...
зґвалтувати тебе».
МІНІСТР ОБОРОНИ РАМСФЕЛД І ГЕН. ПІТЕР ПЕЙС БРИФІНГ ПЕНТАГОНУ
Пане міністре, дозвольте запитати.
Пане міністре, зважаючи на наслідки не тільки того, що є у звіті,
а саме у висновках, а й на фотографіях,
про публікацію яких ви знали ще кілька тижнів тому,
чому ви не вважали за потрібне попросити про висновки
або подивитися на ці фото заздалегідь, щоб бути готовим?
Здається, я запитував про ці фотографії, але мені сказали, що в нас немає копій.
Хіба не так?
Тут їх точно не було.
- Фото не було. - Він запитував.
Ви кілька разів з трибуни
заявляли, що війська США не катують людей.
Чи підриває цей звіт ваші слова, що США не займаються тортурами?
- Я не юрист. - Ні, але ви...
Наскільки я знаю, висунуто звинувачення в жорстокому поводженні,
а це, мені видається, не те саме, що тортури.
Хвилинку.
Я не знаю,
чи коректно говорити те, що ви сказали,
що там були тортури,
тому я не коментуватиму слово «тортури».
Ви слухаєте «Шоу Діани Рім».
Вітаю, М, ви в етері.
По-перше, я хочу сказати містерові Гершу,
що цією своєю лицемірною праведністю
ви тільки заохочуєте до повстання
і терактів проти американців.
Містер Герш явно обрав сторону, визнаймо це.
Це пропаганда, незалежно від того, правда це чи перебільшення,
і ви будете прямо відповідальні за будь-яку негативну реакцію,
роздуваючи цю історію.
Що скажете, Саю?
Вісників ніхто не любить.
Мені лиш не подобається, що американські солдати катують людей.
РОЗБИВАЛИ ХІМІЧНІ ДЖЕРЕЛА СВІТЛА
ПОГРОЖУВАЛИ ЗАРЯДЖЕНИМ ПІСТОЛЕТОМ
ОБЛИВАЛИ ХОЛОДНОЮ ВОДОЮ
БИЛИ ДЕРЖАКОМ МІТЛИ І СТІЛЬЦЕМ
ПОГРОЖУВАЛИ ЧОЛОВІКАМ ЗҐВАЛТУВАННЯМ
Ми бачили те, що бачили. Записували те, що чули.
ЗМУШУВАЛИ ЗАТРИМАНИХ СТАВАТИ В СЕКСУАЛЬНІ ПОЗИ
Я не знав, яка ще може бути на це реакція...
крім гніву.
І Рамсфелд сказав, що я злив дані.
Я був обурений. Я подивився йому в обличчя.
Потім ми почали обговорювати звіт.
«Чому це сталося? Що ти зробив?»
Бла-бла-бла. Тому я постійно це повторював.
А тоді хтось запитав: «Це тортури чи жорстоке поводження?»
Я сказав: «Є дві різні речі,
коли йдеться про допит.
«Жорстоке поводження — це ляпаси
або коли не даєш їжі чи щось таке.
Тортури — це завдавання тяжких тілесних ушкоджень».
Я навів їм приклад. «У вас затриманий,
якого допитують оголеним,
з нього зняли одяг, він лежить на підлозі,
йому в пряму кишку засувають держак від мітли,
і його копають двоє цивільних слідчих».
Ось це тортури.
Звісно, можуть... І ми це знаємо.
Байдуже, у що я вірю. Важливо те, що можна знайти.
Якось на інтерв'ю на громадському радіо...
Мені треба йти.
...я сказав: «Ось мій номер телефону. Дзвоніть».
Телефонуйте, 202-872-0703.
Залиште свій номер, і я з вами зв'яжуся.
За кілька годин мені телефонує жінка
і каже: «Ви мусите поговорити зі мною».
Ми зустрілися у Fridays.
Ми порозмовляли якийсь час, і...
КАМІЛЛА ЛО САПІО АНОНІМНЕ ДЖЕРЕЛО
тоді я сказала: «Я маю з собою ноутбук».
«Можу показати вам
фотографії».
Ми були за відгородженим столиком, відносно закриті.
Тому я відкрила ноутбук і показала йому деякі фото.
Я позичила свій ноутбук колишній невістці, коли її відправили в Ірак.
Коли вона повернулася,
то віддала мені ноутбук,
і я помітила, що там з'явилося багато фотографій.
Вона не брала в цьому участі,
але була серед багатьох людей, з якими цими фотографіями ділилися.
Найбільше мені запам'яталися
фото чоловіка, на якого спускали пса.
Його страх був таким виразним.
Пам'ятаю, як Сай сказав мені,
що це дуже важливо.
І запитав, чи могла б я надати йому копії цих фото.
Я вагалася, бо...
боялася.
КОМАНДНИЙ ЛАНЦЮЖОК
Але я хотіла розкрити факти. Розкрити правду.
АВТОР: СЕЙМУР М. ГЕРШ
А що б сталося, якби фотографій не було?
Якби не було фотографій?
Не було б статті.
Я надіслала вам близько трьох десятків зображень.
У мене їх 10 000
з усієї Ґази.
АНОНІМНЕ ДЖЕРЕЛО
Я б хотів спитати, звідки вони у вас, але не буду.
Розкажіть мені, що я бачу.
Це — ізраїльські солдати, окупанти в домівках людей,
які роздавали вказівки підрозділу.
Вони добре знають, де цивільні приміщення, перш ніж їх бомбити.
Але на цих фото їхні імена буквально написані на стінах.
Їх використають, щоб зібрати все докупи,
зрозуміти, хто де був.
Наприклад, фото 3А.
3А. Зараз знайду.
Де вони позначили всю Ґазу.
Які батальйони звідки заходять.
Це, а ще список масових вбивств,
і ми можемо відстежити підрозділ, який вчинив військовий злочин.
Їх уже починають звинувачувати,
тому армія й психує.
Добре, і це все — тло.
Мені не можна про це писати?
Поки ні, але я звернуся до вас, коли ми будемо готові.
СВОБОДУ КЕЛЛІ
Сьогодні Вільям Келлі уважно слухав вирок від полковника Кліффорда Форда.
Присяжні визнали його винним у трьох умисних вбивствах,
одному нападі з наміром убивства.
ПІХОТНИЙ ЦЕНТР АРМІЇ США ІЗОЛЯТОР
СВОБОДУ КЕЛЛІ!
Під час мітингу за Келлі
в офіс «Вестерн Юніон» хлинули сотні телеграм,
у більшості люди протестували проти вироку Келлі та обіцяли підтримку.
А зараз — «The Battle Hymn of Lt. Calley».
Мене звуть Вільям Келлі І я в армії солдат
СВОБОДУ КЕЛЛІ
Старався нести службу І не зазнавати втрат
Але мене знеславили Й поставили клеймо
МІТИНГ ЗА КЕЛЛІ О 8 ВЕЧОРА
А ми йдемо вперед
У день обвинувального вироку Келлі,
радіостанції почали просити в нас копії.
Вчора ви відправили 16 500, а сьогодні скільки можете?
Я — простий солдат З американських берегів
Десь на війні забутий У далекій стороні
Життя триває далі І в Нью-Йорку, й в Санта-Фе
А ми йдемо вперед
Пізно ввечері президент наказав звільнити Келлі з в'язниці.
Він відсидів тільки три чи чотири місяці.
А тоді його випустили.
Наша культура — сповнена насильства.
Надзвичайно жорстока.
Є рівень, до якого не дотягнешся.
Тоді чому ви робите те, що робите?
Не можна, щоб країна так чинила,
Тому я ступив на цю стежку війни.
Не можна, щоб країна так чинила і заплющувала очі.
Якщо в моїй роботі є якась мантра, то це вона.
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ВСІМ, КОГО ВБИЛИ І КОМУ ВІДМОВИЛИ В ПРАВОСУДДІ
А ТАКОЖ ТИМ, ХТО ЧИНИТЬ ОПІР, У МИНУЛОМУ І МАЙБУТНЬОМУ.
Переклад субтитрів: Юрій Бик
ПРИХОВАННЯ