Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Mistrovství světa v Africe.
Bude mít dopad z jihu na sever
a z východu na západ.
DOMOV CYKLISTŮ
Mistrovství světa letos míří do Rwandy.
Je to klíčové.
Může to dopadnout jakkoli.
Cílem je využít mistrovství světa v Africe
jako skutečnou příležitost získat duhový trikot.
Chtěla bych být příštím Biniamem, protože je to muž,
kterého sleduje celá Afrika.
Tvůrce historie, Biniam Girmay, vycházející hvězda Afriky.
Píšeš dějiny. Pro Afriku.
To víš, Binnie.
BARVY AMEKI
Cílem nebylo přivézt náš peloton do Afriky
a pak se vrátit.
Cílem bylo mít mistrovství v Africe,
ale pro Afriku.
A teď je čeká Mur de Kigali.
Je to klasická dlážděná trasa
v srdci Afriky.
Buďte v klidu a v bezpečí. Lidi se budou trochu bát.
Budoucnost africké cyklistiky se neblíží. Už je tady.
CYKLISTICKÝ KLUB MASAKA
Tohle Afriku zviditelní.
CYKLISTICKÁ AFRIKA
VZESTUP AFRICKÉ CYKLISTIKY
Dobré ráno, Kigali.
Je šest ráno. Slunce vychází nad zemí tisíce kopců
a dnešek je skutečně výjimečný.
Očekává se, že UCI formálně vyhlásí Rwandu
hostitelskou zemí Mistrovství světa v silniční cyklistice 2025.
Především jsem hrdý na to, že mistrovství světa
poprvé proběhne v africkém Kigali.
Myslím, že je to vážně něco.
Rok 2025 bude v Africe rokem cyklistiky.
Mistrovství světa 2025 proběhne ve Rwandě.
Všechny kontinenty kromě Afriky
už mistrovství světa v silniční cyklistice hostily.
Ano, africkou kávu, africký čaj.
Dej vodu do láhve. Nejdeš do klubovny?
Jdu.
Budeš vařit posho?
Ne, voda je pro mě, na sprchování.
Je to pro tebe dobré? Sprchovat se horkou vodou?
Ano, proč ne?
Jsem Nantume Miria z Ugandy.
Závodím za klub Masaka.
Začala jsem jezdit v roce 2020.
Máma mě vzala na cyklistiku,
protože v té době jsem trávila čas s různými lidmi.
Bála se, že mě zkazí.
Ten sport se jí nelíbil, ale vzala mě tam,
abych se nestýkala se špatnými lidmi.
Tak jsem začala jezdit na kole.
Zeptala jsem se jí, jestli by to jako holka zvládla.
Otcova strana rodiny nechtěla, aby se dala na cyklistiku.
Tvrdili, že dívky na kole nejezdí.
Ale já jako matka, když jsem zjistila, jak jí to baví,
jsem jí dovolila to zkusit.
Bylo úžasné, že jí dokonce platili.
Začala domů nosit peníze.
Díky těm penězům se můžeme starat o náš dům.
Všichni teď cyklistiku milujeme.
I ti, kterým se nelíbila.
Miria přijela do Jižní Afriky. Věděli jsme, že má talent,
a to díky Cyklistickému klubu Masaka a Ugandské cyklistické asociaci.
Sem obvykle chodím, abych se zotavila.
Někdy sem chodím, když jsem smutná, poslouchám přírodu.
Cítím její atmosféru, jako právě teď.
Všechno je v pohodě.
Nejsem ve stresu.
Jen se dívám na ty rostliny,
na západ slunce,
poslouchám bučení krávy.
Všechno je v pohodě.
Jsem Jean-Pierre Van Zyl.
Jsem fanda africké cyklistiky.
Pracuju pro Světové cyklistické centrum ve Švýcarsku,
momentálně na rozvoji Afriky.
Owen a jeho tým říkali, že Miria má velký talent
a že si zaslouží místo
na výcvikovém táboře v Pearl v Jižní Africe.
Ten se odehrál před africkým mistrovstvím v Keni.
Neunavila se.
Byla velmi motivovaná.
Té příležitosti... využila.
Člověk pozná, když to sportovcům dojde.
"No páni. Sem patřím."
"Zlepšuju se. Chci se naučit víc."
Jsou jako houby. Nasávají informace.
Chci, aby ti lidé viděli, čeho jsem dosáhla.
Aby dali děti na cyklistiku
a abych pro ně byla inspirací.
To mě drží nad vodou. Když na to pomyslím,
tak prostě jedu. Potřebují mě vidět, pak taky jezdí.
Letošním cílem je účast na mistrovství světa.
Jihoafričané se po dlouhé době
vrací domů.
Ale tady Moolman Pasio za SD Worx otevírá...
A tady máme Ashleigh Moolman Pasio...
Cyklistka Ashleigh Moolman Pasio
si odnesla nejvyšší ocenění.
Ashleigh Moolman Pasio
je již dlouho jedinou vlajkonoškou africké ženské cyklistiky.
Ashleigh Moolman Pasio nadále
skvěle zastupuje místní cyklistiku.
Moolman opět jede, Moolman jede až do konce.
Ashleigh Moolman Pasio přebírá trikot mistra světa.
Jmenuji se Ashleigh Moolman Pasio.
Jsem z Jižní Afriky a momentálně jezdím
za tým AG Insurance-Soudal.
KATALÁNSKO, ŠPANĚLSKO
Hrávala jsem si s kamarády na ulici a jezdila na kole.
Ale když jsem byla ve škole, cyklistika nebyla
kariéra. Ani to nebylo něco,
co bych si v té době v Jižní Africe představovala.
Věnovala jsem se hlavně tradičnějším školním sportům
jako pozemní hokej, atletika, tenis.
Studovala jsem chemické inženýrství
a na vysoké jsem potkala svého manžela Carla.
Carl si hned na začátku
všiml mého cyklistického potenciálu,
protože najednou se to, jak jsem malá,
spojilo s tím, jak jsem silná.
Na svou váhu jsem silná.
Bylo jasné, že mám na cyklistiku talent
a měla bych se do ní pustit.
158 W 29 KM/H, 90 OTÁČEK ZA MINUTU
Rok na to jsem jela závodit do Evropy,
ale na začátku jsem neměla plat.
Bylo to v roce 2010, to se ženám v cyklistice...
ani neplatilo.
Takže jediný způsob, jak to udělat, byl...
jezdit za místní tým, takže jezdit celý rok.
Když sezóna v Evropě skončila,
musela jsem se vrátit do Jižní Afriky
a soutěžit za místní tým, který mi platil velmi málo.
Nemáte absolutně žádnou šanci na nejlepší výsledek,
pokud nezávodíte v Evropě
mezi nejlepšími cyklisty na světě.
Byly tam výzvy, žal i slzy.
V prvním roce profi cyklistiky
jsem si během 12 měsíců třikrát zlomila klíční kost.
Nebylo to pro ni snadné.
Musela překonat mnoho překážek,
kterým afričtí cyklisté dodnes čelí, ale nevzdala to.
Ashleigh chce, aby její kariéra nebyla jen pro ni.
Chápe, že její úspěch může znamenat něco jiného pro někoho jiného.
Po 15 letech
ježdění na šampionáty
je to možná tvoje poslední...
ASHLEIGHIN MANŽEL
...šance na světový titul.
Měla bys být sebevědomá.
Jo, rozhodně si hodně věřím.
Vím, že jsem připravená.
A že na to fyzicky mám.
Vím, že trasa mi sedne.
Už jsem ji jela.
Vím, jaké to ve Rwandě je.
Bude tam africká energie,
takže hodně pozitivního.
Ale myslím, že bych si taky měla uvědomit,
že se z toho nesmí stát něco,
- co mě bude moc tížit... - Jo.
...protože na takové situace nereaguju nejlíp.
Ano, je to... moje poslední šance na světový titul,
ale taky mě to musí bavit a musím si to užít.
Jo. To už se ti v Africe párkrát povedlo.
To je to, co nakonec
- přináší výsledky. - Jo.
Miluju Afriku a miluju energii zdejších lidí.
Nemůžu se dočkat, až tam budu
a budu závodit před africkým davem.
Bude to tak super.
Tak jdeme na to.
Ano, jsem nadšená.
Vyhrát světový titul nebo olympiádu
je opravdu výzva, když nepocházíte
z evropské země.
Stát se mistrem světa bylo něco, čeho jsem se téměř
vzdala. A stala jsem se jednu z nejlepších cyklistek světa.
Věřím, že mistrovství světa ve Rwandě
je pro africkou cyklistiku zlomovým bodem.
Nicméně je to jen začátek,
protože to bude
událost, která ukáže světu,
o čem africká cyklistika je.
Bude to zajímavé,
protože když máme mistrovství ve Rwandě,
potřebujeme víc závodů v Africe?
Nebo potřebujeme zapojit více Afričanů do závodů v Evropě?
Ptali jsme se tolikrát a už je tady!
Dokáže to?
Duhový trikot ubránila s přehledem.
Dokonalost.
Nyní cílová rovinka a favorit Eddie Merckx
vyhrává jen o půlku kola.
Merckx se stává světovým šampionem.
Je to náš šampion.
Tadej Pogacar a duhový trikot k sobě dokonale padnou.
Jsem David Lappartient, prezident UCI,
Union Cyclist Internationale.
UCI byla založena v dubnu roku 1900.
Mistrovství světa v silniční cyklistice se zrodilo roku 1921.
Je to velmi specifický závod.
Máte ten trikot, a ten trikot je jedinečný.
Jsme jediný sport s trikotem.
Duhový dres je skutečně vrcholem sportu.
Je to jediný dres, který všichni
poznávají a touží obléknout.
Sen jezdců je obléct ten trikot.
Chtějí ho všichni ti nejlepší,
a díky tomu je šampionát jedinečný.
Všichni si říkají, že tu nemáme sluchátka,
takže musíte závod procítit sami.
Je to podle národa. Tohle je jediný závod v roce.
Je to na okruhu.
Takže musíme ocenit jednoho z nejlepších jezdců.
Mistrovství světa je mistrovství světa.
Ale teď poprvé je v Africe.
Spolupracujeme s mnoha africkými národy na rozšíření cyklistiky,
aby byla cyklistika nejpopulárnější sport na kontinentu.
A ano, potřebujeme tuto událost,
abychom světu představili, jak cyklistika v Africe vypadá.
Aby lidi viděli, jakou tady mají pro cyklistiku vášeň.
Jsem Chris Froome, čtyřnásobný vítěz Tour de France.
Narodil jsem se v Keni, ve východní Africe.
Myslím si, že v Africe potřebujeme mnohem víc závodů,
jako je Tour of Rwanda.
Je to pravděpodobně nejlepší příležitost,
aby afričtí cyklisté závodili s Evropany.
Klíčovým hráčem je samozřejmě Rwanda,
protože má nejdůležitější závod,
což je Tour of Rwanda,
a taky uspořádá mistrovství.
Jmenuji se Nelly Mukazayire.
Jsem ministryně sportu.
Řekla bych, že jsme začali skromně,
pak Tour du Rwanda povýšili na 2.1,
což bylo fajn, ale také náročnější.
STADION AMAHORO
Dnešek je výjimečný den.
Tato Tour Du Rwanda bude také na jiné úrovni,
protože bude mít větší význam
při přípravě na mistrovství světa UCI v silniční cyklistice 2025.
Mám napsanou řeč,
ale nebudu ji číst, budu mluvit od srdce,
protože dnes je pro UCI velký den.
Letos, 14. dubna,
oslavíme naše 125. výročí.
Tak jsme se rozhodli, že naše narozeniny oslavíme tady,
ve Rwandě.
Vzpomínám si na své první setkání s prezidentem Kagamem.
Tehdy se řešilo, kdo uspořádá mistrovství UCI 2025,
a prezident se vyjádřil jasně.
Chtěl, aby to byl jeho odkaz. Jistě, chtěl mistrovství pořádat,
protože jste cyklistický národ.
Ale chtěl, ať je to jeho odkaz.
Afrika si mistrovství zaslouží.
Také to Afriku vyšvihne na pozici
vážného soupeře ve velkých závodech, jako je Tour Du Rwanda.
Je skvělé, že máme Tour du Rwanda, je to příležitost pro všechny,
aby zjistili, jaké to tu je
a co bude potřeba před zářijovým šampionátem.
Kigali už léta dokazuje, že umí pořádat akce na světové úrovni.
To ale neznamená, že mistrovství světa
nebude bez překážek.
V rané fázi se objeví problémy.
V porovnání se zeměmi prvního světa, které pořádaly mistrovství,
jako je Švýcarsko nebo Austrálie, to bude náročné.
Kořeny cyklistiky jsou očividně v Evropě.
PREZIDENT UCI
Konkrétně v Belgii, Francii,
Itálii, Nizozemí a Španělsku,
takže v cyklistice chybí diverzita, ale děláme na tom.
Cyklistika v Africe začala kvůli vlivu kolonialismu.
Máme tu země, jako je Eritrea, což je asi ten nejvášnivější
národ cyklistů na tomto kontinentu.
Byli kolonizováni Italy.
Cyklistická cesta Jihoafrické republiky začala brzy,
i když byla segregována při apartheidu.
A došlo k tomu díky britskému a holandskému kolonialismu.
Pak tu byly země jako Maroko a Alžírsko.
Díky jejich spojení s Francií tam má cyklistika dlouhou historii.
Cyklistika tam nebyla nutně vnímána jako sport.
Není to sport, je to způsob dopravy.
Pokud se podíváte na země, jako je například Jižní Afrika,
myslím si, že je mnohem vyspělejší než ostatní země.
Tam lidé berou cyklistiku jako sport.
Ale v jiných částech Afriky
můžete mít třeba jednu nebo dvě akce ročně.
Byla to neuvěřitelná cesta vytrvalosti.
Myslím, že tehdy existovalo jen 14 národních federací.
Dnes jich máme 54.
Nebudeme si nic nalhávat.
Loni se to nestalo.
Nestalo se to rok předtím.
Dnes jsme tady díky svým předchůdcům
a tomu, co udělali.
Když si to dáte do souvislostí,
od genocidy Tutsiů uplynulo teprve 30 let.
Takže toto je cesta, kterou jsme museli k vybudování národa projít.
Cyklistický příběh Rwandy je jeden z nejzajímavějších,
nejinspirativnějších příběhů Afriky.
Je to příběh, který se rodí z traumatu, houževnatosti
a transformační síly sportu.
VÍTEJTE V DOMOVĚ CYKLISTŮ
Jmenuji se Jamie Bissell a v říjnu 2013 jsem se přestěhoval
do Rwandy, abych se stal mechanikem národního týmu.
Příběh původu, jak tomu rozumím, sahá až k Tomovi Ritcheymu.
Tom Ritchey přišel a začal s programem jízdy na kafe,
ale pak viděl, že tu lidi jezdí,
že je tu cyklistická kultura.
Tlačili kola,
převáželi na nich brambory, mrkev.
Byli to staří lidé, kteří používali kolo jako nástroj.
A on se rozhlédl a řekl: "Tady to má potenciál."
Jonathan Boyer přišel v roce 2007 a předělal projekt
z rwandského kávového projektu
na Tým Rwanda.
A tehdy jsem přišel já. Byli jsme na konci.
Doslova se přestěhovali, aby podpořili mladé sportovce,
kteří milovali cyklistiku a měli sen.
Měli něco, čemu říkali Původní pětka.
TÝM RWANDA, CYKLISTIKA
Jmenuji se Uwimana Rafiki Jean De Dieu.
Jsem bývalý cyklista...
MECHANIK TÝMU
...a teď pracuju
jako mechanik a průvodce na kole.
Zdravím, jsem Adrien Niyonshuti.
Jsem z Rwandy, jsem bývalý profesionální cyklista.
Na začátku to byl "Projekt Rwanda".
Po "Projektu Rwanda" se z nás stal "Tým Rwanda".
A pak "Afrika povstala".
Koncem roku 2006
jsem dostal šanci setkat se s Jacquesem Boyerem.
Náš trenér Jonathan Boyer
testoval mnoho jezdců,
takže mě překvapilo, že jsem byl mezi prvními pěti.
Od toho okamžiku se přede mnou otevřela cesta
a začal jsem věřit, že se můžu stát profesionálem.
Vzpomínám si, jak jsem se ptával Jacquese Boyera:
"Opustíš nás a vrátíš se do USA?"
A Jacques říkal: "Ne, Adriene,
budu tady, dokud nedosáhnete svého cíle."
Odvedli jsme dobrou práci, proslavili jsme
naši zemi.
Adrien Niyonshuti je pozoruhodný člověk.
Při genocidě ztratil šest bratrů.
A Adrien se pak stal olympionikem
a cyklistou na World Tour na nejvyšší úrovni.
Myslím, že cyklistika ve Rwandě a mistrovství světa,
tam to celé začalo.
Mistrovství světa v silniční cyklistice 2025,
které proběhne v Kigali ve Rwandě, se přímo odvíjí
od práce, kterou odvedli Jacques Boyer
a Kimberly Coats v Týmu Rwanda.
Myslím, že bez základů,
které položili před 20 lety, bychom nebyli tam, kde jsme dnes.
Máme přes 100 afrických cyklistů, jsou různého pohlaví
a závodí na různých úrovních profesionální cyklistiky.
Biniam Girmay je dnes vzorem africké cyklistiky.
ALPY, ITÁLIE
Ale Girmay bude bránit Mathieuovi Van Der Poelovi
a zapíše se do dějin!
Eritrejec, který píše dějiny, vycházející hvězda Afriky,
Biniam Girmay zajel brilantní jízdu.
Ano, pokud budeme hovořit o minulosti upřímně...
PROFESIONÁLNÍ CYKLISTA
...nebývalo moc černošských Afričanů, kteří soutěžili a vyhrávali.
Jen jsme se účastnili. Ale teď vítězíme
v závodech World Tour Races, a já osobně
cítím velkou hrdost, protože je to poprvé,
co černošští Afričané vyhrávají Grand Tour a Classics.
Doufám, že to, čeho jsem doteď dosáhl,
bude inspirovat další černochy a bude jich pořád víc a víc.
Doufám, že v této fázi budu příkladem pro budoucí cyklisty,
protože si myslím, že africká cyklistika má skvělou budoucnost.
A všichni ji z celého srdce milují.
Přemýšlím o svém úspěchu,
o tom, čeho jsem dosáhl.
Bude to mít obrovský dopad.
Chtěla bych být příštím Biniamem, protože je to muž,
kterého sleduje celá Afrika.
Pro kluky je vzorem.
Já chci být Biniam pro holky.
Biniam je ve skvělé pozici, aby se pokusil vyhrát tuto etapu.
Tesson je připraven.
Oliver Naesen zahajuje sprint pro tým Decathlon.
Je tam Jakobsen. Podívejte se na Jaspera Stuyvena.
Stuyven zahajuje zrychlení. Je tam Girmay.
Přímo za ním je Mads Pedersen, uprostřed.
Mads Pedersen. Girmay, Biniam Girmay!
Biniam Girmay vyhrál svou první etapu Tour de France
za Eritreu!
My Eritrejci a Afričané musíme být hrdí.
Teď jsme opravdu součástí velkých závodů a dosáhneme spousty
vítězství, takže je to naše chvíle.
Biniam Girmay vyhrál tři etapy a zelený dres, to je úžasné.
Je to ještě lepší kvůli prvnímu mistrovství světa
na území Afriky v září ve Rwandě.
Přirozeně to není jako:
"Co kdyby se ta cyklistika spojila v Africe?"
Teď máme jedinečného šampiona.
Myslím, že Biniam pokračuje ve svém odkazu.
Nyní vytváří...
ŘEDITEL UCI PRO ROZVOJ AFRIKY
...pro mladé Afričany možnost snít,
vědět, že je možné vyhrát trikot
a být na stupních vítězů na Tour de France.
- Mirio, tady JP. - Ano, pane.
Ráda vás slyším, trenére.
Máš chvilku? Musím ti říct dobrou zprávu.
Ano, jasně.
Mirio, na tréninkovém táboře v Jižní Africe
jsi ukázala svoji oddanost sportu, podávala jsi skvělé výkony,
prokázala jsi silnou disciplínu.
Předvedla ses i na šampionátu v Keni a na africkém šampionátu.
Vzhledem k tvému výkonu jsme se rozhodli tě vybrat
do tréninkového tábora UCI v Africe 2025.
Pojedeme do Kigali a ty pojedeš
i do Bretaně, aby ses připravila na mistrovství světa v Kigali.
Páni, to jsou ty nejlepší zprávy, co jsem kdy dostala.
Teď se mi chce brečet.
Nevím, jestli se cítím... jestli je ten pocit skutečný,
jestli mám být smutná nebo šťastná, protože tohle jsem nečekala.
Mirio, sny se plní.
Africkým cyklistům stojí v cestě na vrchol
mnoho překážek.
Myslím, že jedna z těch zřejmých jsou víza, které omezují
příležitosti k cestování.
Z mého pohledu,
když se srovnám s ostatními cyklisty z Ugandy, tak mají problémy
získat víza. Bylo fér, že jsem to svoje získala,
i když to nebylo včas.
Ale u ostatních cyklistů to trvá nějaké čtyři měsíce.
Modlím se, aby ti to šlo.
Myslím, že začínají chápat, co je cyklistika v Africe.
Za nějaké dva roky bude možná Afrika v cyklistice zářit.
Je to obrovský životní krok.
Vážně obří.
A myslím, že každý cyklista chce do Francie.
Budu se učit, ale potom
se vrátím zase domů.
KATALÁNSKO, ŠPANĚLSKO
Je to velký rozdíl.
V tréninku i v přípravě
a dokonce i v závodění,
protože tady v Evropě je cyklistika součástí kultury.
Je to mnohem bezpečnější, a to znamená, že jako žena
můžete klidně trénovat.
Cyklistika mi změnila život.
Opravdu mi pomohla stát se sebevědomější ženou.
Ale až příjezd do Evropy
mi dal skutečnou svobodu.
Je to docela velká...
změna, když opustíte rodnou zemi.
Opustíte svůj kontinent a rodinu.
Byla jsem nikdo. Byla jsem nejlepší cyklistka
v Jižní Africe i v Africe celkově,
ale musela jsem si najít vlastní cestu.
V té době to znamenalo nemít strach.
Znamenalo to riskovat.
Mnoho let jsem byla vlajkonošem
a příkladem pro Jižní Afriku a celý africký kontinent.
A teď tu máme Kim.
PROFESIONÁLNÍ CYKLISTKA
Volal mi majitel týmu
a šéf z AG Insurance a řekli:
"Zeptejte se Ashleigh, co si myslí.
Pokud si myslí, že Kim za tu investici stojí,
vezmeme ji do týmu."
A já řekla: "Ano,
Kim má na závodění hlavu," ale doufám... Já osobně vím,
že to, co jsem za ta léta udělala,
umožnilo Kim být tam, kde je dnes,
splnila si díky tomu sny.
ZKUŠEBNÍ JÍZDA NA MISTROVSTVÍ
Nemají ani rozpočet na letenky.
A závodů
jako Etoile de Besseges
se může zúčastnit jen kontinentální tým.
Ale nemají na to peníze.
Pokud mají takové týmy, dobrá kola, dobré vybavení,
možné je všechno.
Ale peníze jsou problém.
Cyklistika je jako Formule 1.
Když v F1 nemáte peníze,
nic nezmůžete.
Na kolech je to to samé.
Nerozumíme tomu, protože pro nás je život snadný
a jsme na to zvyklí.
Vybavení je pro mě číslo jedna.
Myslím, že cyklistika... není dokonalá,
ale jo, myslím, že odvádí
celkem slušnou práci.
Cyklistika je drahá.
Potřebujete víc než jen boty a pár základních věcí.
Všichni víme, že špičkové kolo na Tour de France
stojí 15 000 eur.
Takže, uvážíme-li náklady na účast, je to drahé pro každého.
Pro Afričana, Evropana,
Američana, na tom nezáleží.
RAFIKŮV SYN
Zlomil se mi disk, mám rozbitou přehazovačku.
Jo, to je dobré.
Ale nevěděl jsem, že jsi přišel o přehazovačku,
jinak bych ti ji přinesl.
Ale vyřešíme to.
Jo, mezitím se zeptám Seana,
jestli nám půjčí kolo.
Jo, kdyby...
pokud ho tu má
a půjčí ti ho...
Jo, koupili jsme řídítka navíc.
- Jo. - Koupili jsme troje navíc.
Výborně.
Napíšu Seanovi, určitě už spí.
Ozvu se mu, až vstane.
Zeptám se ho,
snad ti seženeme náhradní.
Součástky jsou nejproblematičtější.
Ničíme je.
To je normální. Dokonce i týmy v Evropě
někdy bojují se sponzory
o to, co potřebují.
A máme s tím problémy i my.
Myslím, že je důležité to sdělit těm,
kteří to potřebují slyšet.
Protože 15 let slýchám:
"Ano, ale koupili jsme nová kola."
"I součástky?"
Potřebujeme i součástky.
V zemi jako Rwanda je obtížné sehnat věci
jako Shimano, kola SRAM.
Už jsme to řešili s Jonathanem.
Řešili jsme to. Rozbila se mu přehazovačka.
Když budeme mít štěstí, seženeme ji za pár měsíců.
A to je tady rychlost.
Pár měsíců. Představ si, že bychom to řekli
někomu v Německu, Francii nebo tak.
"Běž do obchodu s koly."
A koupí si to. Žádný problém.
CYKLISTICKÝ KLUB MASAKA
Pojedeš Tour de France?
A vyhraješ, že jo?
Každopádně, co to žvýkáš?
Mirio, dej mi mango!
Umíš pěstovat manga?
Moje manga jsou sladká!
Jsem Miiro Michael,
zakladatel a předseda cyklistického klubu Masaka.
Cyklistický klub Masaka se nachází v centru Ugandy,
ve městě Masaka.
A tento klub začal...
ZAKLADATEL CYKLISTICKÉHO KLUBU
...program rozvoje cyklistiky
před šesti lety
a pořádali jsme každý víkend závod
černé mamby, a různé další pro zábavu.
Ale pak jsme se rozrostli a začalo být jasné,
že potřebujeme nové mladé cyklisty.
Program jsme zahájili před šesti lety
a nyní máme 50 mladých cyklistů začínajících od nuly.
Upírají se na ně oči komunity, nejen, co se týče cyklistiky,
ale i v tom, jak se mladí v komunitě změnili.
Tak jo, lidi, děkuji vám za všechno.
Děkuji vám za čas, který jste mi věnovali,
abych vysvětlila pár věcí, které jsem se naučila.
Chci, abyste věděli...
že jste kluci a my holky.
Potřebujeme od vás pomoc...
to vy nás inspirujete.
Ale jakmile nás opustíte...
my opustíme tento sport.
A možná jsem zkažená.
Matka mi prý dává moc svobody.
Dala mi hodně svobody, když mi dovolila jezdit na kole.
Říkají: "Tvoje matka je hloupá," a to se mi nelíbí.
Vůbec.
V mnoha komunitách cyklistiku vnímají
jako sport pro muže.
Ženy mohou čelit obtěžování, mohou čelit hanbě.
V cyklistice je mohou omezovat
i jejich vlastní rodiny.
Kvůli tomu to hodně dívek vzdá.
U mužů je to podobné.
Není to přesně nalinkované, ale ženy často vyhrávají méně peněz
a není pro ně příliš jasné, jak si tímto sportem vydělají.
Jako klub jsme se snažili překlenout genderovou nerovnost.
Dám vám příklad.
Matka přijde do klubu se 14letou dcerou.
A řekne: "Chci, aby se má dcera zaregistrovala
a jezdila s vaším klubem."
Já na to: "Proč?" "Protože jsem viděla závodit kluky
a myslím, že moje dcera může být lepší než oni."
Miria přišla ve 14 letech. Teď je jí 18.
Za čtyři roky
se staly úžasné věci.
Miria byla první Uganďankou, která reprezentovala Ugandu
na africkém šampionátu. A víte co?
Umístila se na stupních vítězů.
Byla ve Rwandě, v Burundi,
byla v Keni.
Zlepšuje se každý den.
Tak vidíme, že když dáte dívce šanci, může dojít ke změně.
Značky jako Zwift a další vnitřní tréninkové platformy
jsou zejména pro ženy skvělé,
protože můžou jezdit v bezpečném prostředí.
Je to také skvělý způsob hledání talentů.
Samozřejmě to má svá omezení.
Nenahradí to jízdu na silnici
a obzvlášť proto, že nejvyšší úroveň cyklistiky
je v Evropě. Je to stále eurocentrické.
Když jedete do Evropy poprvé,
taky zažíváte kulturní šok, obzvlášť, když tam musíte
zůstat delší dobu.
Sportovci se musí potýkat se steskem po domově,
s tím, že nevidí rodinu, a zároveň být aktivní ve sportu,
který je sám o sobě brutální.
Na co se na výcvikovém táboře v Evropě těším.
Zaprvé, jsem hrozně nadšená.
Jedu tam poprvé.
Budu jezdit s profíky, dalšími cyklisty.
Najdu si přátele, budu všem na očích
a opustím svou rodinu.
Ale budu závodit pro svůj cíl.
Jakmile ho dosáhnu, budou samozřejmě spokojení.
Teď se hlavně těším na to,
až budu mít tým.
A taky na to, co se naučím při všem tom trénování,
a díky čemu pak podám na mistrovství skvělý výkon.
SVĚTOVÝ ZÁVOD ŽEN
Čeká nás posledních několik set metrů.
Ve vedoucí skupině je to napjaté, bojují o centimetry.
A hned za nimi se prosazuje
Ashleigh Moolman Pasio.
Zdá se, že to na stupně vítězů nebude.
Zlomila jsem si záda.
A protože nastoupili noví závodníci,
loni jsem si nesplnila jediný cíl.
Bylo to opravdu náročné období.
Jo, loni jsem se hodně zranila, zlomila jsem si záda
a bylo to...
vrátit se byla velká výzva.
Měla jsem bojovného ducha a odhodlání,
ale čekalo mě hodně překážek.
Liège-Bastogne-Liège byl pro mě hodně frustrující
a velmi nešťastný závod.
Ale zároveň to byl historický úspěch
pro mé kolegyně, pro Kim a pro zbytek týmu.
Byly jsme připravené a měly jsme skvělý plán.
Já byla velkou součástí toho plánu.
Stačí vteřina a vidíte, jak vám to mizí před očima.
Musela jsem odstoupit, protože se mi dělalo zle
a nebyl důvod pokračovat.
Cítila jsem, že jsem svůj tým zklamala.
Vlezla jsem do autobusu
a všimla si, že Kim taky není
vepředu, což mě dorazilo.
A pak se to zničehonic změnilo.
Kim Le Court si to musí načasovat.
Sprint začíná, zbývá 200 metrů.
Kim Le Court je přímo uprostřed.
Kim Le Court a Puck Pieterse.
Zdá se, že to bude mezi nimi.
Kim Le Court se dostává dopředu.
Kim Le Court vítězí a slaví pro tým AG Insurance-Soudal!
První Afričanka, která zde zvítězila.
Bylo to pro mě jako na horské dráze.
I kvůli tomu, s čím jsem se potýkala
na začátku roku.
Když jsem se vrátila po zranění,
mým prvním cílem byl závod Ardennes classics.
Potřebovala jsem uvnitř sebe najít rovnováhu
mezi zklamáním,
frustrací a vztekem na sebe
a radostí z Kim a týmu.
V běhu to funguje tak, že můžete běhat třeba v Keni nebo Etiopii
a okamžitě můžete na maraton.
V cyklistice se z vás tréninkem šampion nestane.
V jiných sportech je to možné.
V cyklistice ne, tam musíte soutěžit.
Musíte se naučit, jak jet v pelotonu,
jak se chránit před větrem.
K tomu bohužel
musíte přijet do Evropy,
protože tam se koná většina závodů.
Tam se to naučíte. A afričtí cyklisté
kvůli tomu samozřejmě musí cestovat.
A je to mnohem obtížnější.
Máme omezení a tak dále.
David Lappartient
měl vizi, že vytvoříme tým z Afriky,
kterému říkáme Tým Afrika 2025.
Tak se vytváří příležitosti.
Vezmete je do Bretaně, zúčastní se místních závodů.
A na systému ve Francii je dobré to,
že mají tolik úrovní, že jakmile se osvědčíte na první,
můžete se posunout na další.
To je přesně to, co potřebujeme.
Členská základna hraje v rozvoji afrických sportovců velkou roli.
Věřím, že někde v Africe máme dalšího Chrise Frooomea,
dalšího Biniama Girmaye, další Ashleigh Moolman Pasio.
Čekají tam, až je objevíme.
Někde v Africe máme vítěze Tour de France,
ale z praktického hlediska, aby se to stalo,
potřebujeme iniciativy členské základny.
Musíte začít s 10 000 sportovci
a 1 000 z nich bude mít talent.
Sto se může dostat mezi profesionály
a deset by se mohlo stát nejlepšími na světě.
ZKUŠEBNÍ ZÁVOD MISTROVSTVÍ
Za nějakých deset let
by na Tour de France měli být dva nebo tři
afričtí cyklisté.
Pokud to uděláme správně.
Ale právě teď je třeba vyvinout skutečnou
kulturní snahu.
Jsou skvělí, ale chybí jim mezinárodní publicita.
Vrcholový sport je čím dál méně ctnostný.
A já věřím, že africká cyklistika
vyžaduje pokoru a podporu.
A proto je to tak vzrušující,
protože cítíme, že děláme něco smysluplného.
BRETAŇ, FRANCIE
Když jsem dostala vízum, překvapilo mě to.
Jak je to možné?
Trvalo to jen dva týdny.
Dostala jsem vízum. Říkali, že si musím zažádat...
CYKLISTKA
...v březnu.
Udělala jsem to.
Další termín byl až v srpnu.
V duchu jsem si říkala: "Když nepojedeš do Francie,
tak nebudeš jezdit na kole.
Prostě skončíš."
"Když nedostaneš vízum, tak končíš.
Když nedostaneš vízum, končíš."
Dokonce i moje máma mi říkala:
"Když nedostaneš vízum, končíš."
Protože když jedete do Francie,
tak víte, kde v cyklistice jste.
Jak jsem na tom ve srovnání s Evropankami?
V ohledu na schopnosti a trénink?
Kde jsem?
Evropa je samozřejmě v cyklistice a ve sportu
nejlepší na světě.
Největší výzva v Evropě je počasí.
Silnice jsou úzké, jezdíte vpravo. Jiné jídlo, jazyk.
To byly největší výzvy, kterým jsem čelila.
Jedeme do auta!
Problém je umístění v pelotonu.
Když nejste zvyklí být v pelotonu
s 20 cyklisty a pak vás je v pelotonu
50 až 100, je to něco jiného.
- Dvacet vteřin na sprint. - Dvacet vteřin.
Čtyřicet, klid.
- Když se podívám... nevidím... - Nesprintuju?
Žádný sprint, žádných 20 vteřin.
Co? Protože si to jen představujeme,
protože to na Garminu nemáme.
Nemáme dva dny tréninku.
Hodně jsme bojovaly.
Musíte pořádně sprintovat.
Dobrý sprint. Pozice.
- Mluvil jsem s tebou, pamatuješ? - Ano, dnes jsem to dělala.
Některé dívky dorazily před dvěma týdny.
Já jsem přijela dva týdny po nich.
Říkala jsem si: "Přijela jsem pozdě.
Holky nedoženu."
Ale teď jsem sebevědomá.
Ze začátku jsem se samozřejmě bála.
- Proč? - Nevěděla jsem, co tu najdu.
Noví lidé, nový jazyk, jídlo, spaní,
slova, nová práce, počasí, všechno.
Ty mluvíš arabsky.
Ty rwandsky. Já gandsky.
Nemůžu s vámi mluvit. Chybí mi můj jazyk.
Jak se na mě budou lidi dívat,
na černošku v Evropě?
Jaké to bude? Budou se bát?
Bojím se všeho.
Hlavně lidí.
Ze začátku jsem se bála.
Je to poprvé, co jsem daleko od domova
a na fakt dlouhou dobu.
Kvůli tomu se bojím.
Ale po tomhle si to užívám a zvykám si na to.
Mým cílem není vyhrát mistrovství světa.
To není můj cíl, ale prostě...
- Chceš dojet do cíle. - ...jo, to mám v hlavě.
Musím dojet do cíle.
Až se mi to povede, všechno bude dobré a možná
budu blíž ke splnění svých snů. Budu jako Biniam Girmay.
Ten na to šel takhle.
Začal v UCI.
Teda, v místním týmu,
pak byl v UCI, pak z něj byl profík, pak vyhrál.
Velká novinka ve světě cyklistiky.
Jihoafričanka Ashleigh Moolman Pasio se možná nebude moct zúčastnit
Tour de France Femmes, která měla být její poslední.
Navzdory odhodlanému návratu
po zranění a tomu, že v roce 2023 jezdila v zeleném,
jsme se doslechli, že AG Insurance-Soudal
ji možná do týmu nezařadí.
DO TOHO, ASH
KATALÁNSKO, ŠPANĚLSKO
Tour de France nepojedu,
což je pro mě obrovská rána.
Není to jen závod...
Je to součást všeho, za co jsem celou kariéru bojovala.
Dělám
všechno, co mám, bráním hodnoty týmu
a kolektiv, buduju tým.
A vynechali mě.
Rwanda je má poslední šance na získání titulu mistra světa.
Myslím, že ty roky příprav a dřiny,
všechny ty výzvy, které jsem musela překonávat,
ve mě zažehly vážně velký oheň.
A myslím, že...
že by se muselo stát něco velkého, aby mi to zabránilo dosáhnout
toho, po čem toužím. A tentokrát do toho jdu naplno.
Pokud to musím udělat sama, udělám, co budu moct,
abych to dokázala a vyhrála ten duhový trikot
pro Jižní Afriku a pro Afriku.
DEN ZÁVODU, BRETAŇ, FRANCIE VÝCVIKOVÝ TÁBOR UCI
V jednotlivých závodech jsem se naučila různé věci.
Dám to dohromady a budu se tím řídit.
Snad mi to půjde líp, protože teď mám pocit, že jsem silná.
Teď jsem lehká.
Jsem agresivnější.
Čtrnáct kol, ano?
Prvních sedm kol klid, ano?
Hlídej si situaci v závodě,
to, jak se chovají ostatní, a po sedmi kolech...
Trochu se do toho opři.
Trošičku. Ne pořád. Jo? To zvládneš.
Soustřeď se na finále, ano?
Zůstaň v klidu a necpi se úplně dopředu.
To máš pak mnohem víc práce.
Role UCI je zásadní.
Před časem řekli, že při globalizování cyklistiky...
EXPERT NA AFRICKOU CYKLISTIKU
...je Afrika jejich prioritou.
Tyto iniciativy musí pokračovat.
Stále bojujeme o to, dostat se
na startovní čáru, ne jen o vítězství.
Musíte mít co největší členskou základnu.
Čím víc jich máte, tím máte větší šanci,
že budete mít víc sportovců na vrcholu.
Hej, holky! Jeďte!
KATALÁNSKO, ŠPANĚLSKO
Nejdřív si promluvíme o...
o cílech.
Takže...
Mistrovství světa ve Rwandě.
Myslím, že je to skvělá příležitost...
využít ten chaos a...
a to, že Evropanům tam nebude zrovna příjemně, a...
- Jo. - ...využít to jako příležitost.
Jo, taky si myslím, že nikdo neví, co se stane.
To jsme zažili.
Je tolik proměnných, které s tím mohou zamávat.
Jo.
- Hlavně jídlo. - Jo.
To je důležité.
Musím být opravdu disciplinovaná.
Myslím, že když jsi vyrůstala v Jihoafrické republice,
máš silnější žaludek než většina lidí.
- Doufejme. - Jo, jasně.
Doufám. Myslím, že pocity
jsou v Africe vždy jiné, jako bys...
Když jsi v Evropě,
víš, že Evropani jsou blíž svým rodinám,
blíž domovu, blíž... a to má velký vliv
na závody a tvůj výkon.
Ale víš, budeš v Africe, odkud pocházíš,
kde jsi vyrostla. A na tom hrozně záleží.
Týmová práce bude na té trati taky zajímavá.
Jednoduché to asi nebude, protože tam není moc míst,
kde se můžou srovnat.
Třeba tady je pěkná dlouhá rovinka.
Ale nejspíš tam bude občerstvení
a budeš muset jíst.
Jo, ale na druhou stranu není zas tak dlouhá,
aby získali
- dobrou hybnost. - Přesně.
Jen co se rozjedou,
už tam je další zatáčka, víš?
Jo.
Takže jestli existuje trasa,
která se hodí pro individuálnějšího jezdce...
- Je to tahle. - ...je to tahle.
Účast Biniama Girmaye na mistrovství světa v Kigali
je nejistá.
Hornatá trasa
eritrejskému sprinterovi nevyhovuje, ale miliony lidí v celé Africe
doufají, že jejich hvězdný závodník nastoupí na startovní čáru.
Biniamovy úspěchy jsou fenomenální.
PROFESIONÁLNÍ CYKLISTA
Je neuvěřitelně těžké, dostat se tam, kde je,
a překonat ještě víc překážek než hodně z těch,
se kterými závodí.
Podle mě ještě nekončí.
Jistě bude závodit ještě spoustu let.
Může se stát mistrem světa.
Asi ne tady, protože jízda do kopce mu moc nejde.
Ale možná v Montrealu v roce 2026.
Přál bych si, aby byl první Afričan,
který se stane mistrem světa UCI.
Tohle mistrovství mu možná nesedne, ale škoda.
Je tváří africké cyklistiky.
Musí tam být. Musí se ukázat.
Musí pochopit, že to je důležitější než on.
Formace cyklistického centra UCI,
vepředu s číslem 254 Miria Nantume.
Sprintují do finále této etapy!
Na sprintu ji poráží číslo 21...
Proč jsi nezaútočila? Všechny jsme unavené!
- Byla jsem unavená. - Říkala jsem ti to.
Říkala jsem ti: "Mirio, jeď!"
Až zaútočím při stoupání,
až nebudu moct, až zase budu moct.
Říkala jsem ti, ať to dokončíš, všechny jsou unavené.
Všechny jsme chtěly vyhrát!
Jak se po závodě cítíš?
Trochu jsem se ze sebe zklamaná
a myslím, že zklamaný je i tým.
Ale já osobně
jsem za výsledky ráda, protože je to poprvé v Evropě,
kdy jsem šla dopředu. Nevyhrála jsem.
Ale odtrhla jsem se od pelotonu.
Což je úžasné a je to pro mě velké zlepšení,
a to oslavuju.
Až bude mistrovství světa,
možná budu lepší.
ZÁŘÍ 2025 MISTROVSTVÍ SVĚTA V KIGALI VE RWANDĚ
Mistrovství světa v silniční cyklistice míří do Afriky.
V Kigali ve Rwandě probíhá mistrovství světa.
Rwanda je v centru pozornosti jako první africká země,
která hostí mistrovství světa v cyklistice.
BMC ŠVÝCARSKO
Když jsem byla mladší, mívala jsem problémy se žaludkem.
Nechala jsem si udělat testy a problém byl rafinovaný cukr...
mléčné výrobky a říkali, že spíš kvasnice než lepek.
Jsem v Kigali, cítím se zase sama sebou.
Cítím se silná, připravená, svěží,
protože mám pocit, že moje sezóna vlastně ani nezačala.
Jo, byl to fakt těžký rok.
Takže když...
Jo, na začátku roku jsem si myslela,
že mám problémy s výkonem
kvůli zlomeným zádům. A rok předtím jsem si zlomila
obratel T10.
A trénink šel dobře.
Přípravy šly dobře a jela jsem na závod Giro
v naději, že se vrátím do normálu.
Ale bylo to opět zklamání.
Nebyla jsem sama sebou.
Zase to bylo frustrující a matoucí.
Po hodině a půl nebo dvou
jsem byla vyřízená a měla jsem pocit,
že jakmile jsem spotřebovala všechno, co jsem snědla
den předtím nebo k snídani, a všechen glykogen zmizel,
to, co jsem jedla při závodě, se mi nedostává do svalů.
Měla jsem vysokou hladinu cukru v krvi.
Bylo to tak celý den,
dokonce i na kole.
- Díky. Mějte se. - Díky.
Nakonec se nám podařilo i s pomocí
krevních testů dojít k závěru,
že trpím inzulinovou rezistencí.
Našli jsme léčbu, která mi pomůže.
A hned, jak jsem s ní začala,
jsem viděla okamžitou reakci hladiny glukózy v krvi.
Ta změna a to, jak jsem se cítila, bylo úžasné.
Necítila jsem takovou úzkost.
Bylo to neskutečné. Cítila jsem se jako nový člověk.
ZÁŘÍ 2025 MISTROVSTVÍ SVĚTA V KIGALI VE RWANDĚ
Teď jsem se vrátila z Evropy
do Afriky, kde se bude konat
mistrovství světa.
CYKLISTKA
Jsem opravdu šťastná a ohromená z příležitosti,
kterou nám Afričanům dali,
že se ta velká událost odehraje na naší půdě.
Cyklistika teď bude Africe patřit.
Je čas zazářit a dát do toho všechno.
Víme, že Evropani jsou mnohem lepší než my.
Ale tohle je naše půda,
tak se na to vrhneme.
Uděláme, co můžeme.
Když jsem se loni začala zaměřovat na cyklistiku,
nečekala jsem, že to bude tak rychlé,
že se hned zúčastním mistrovství.
Myslela jsem si, že se zúčastním
možná za dva roky, vždyť jsem na to sotva začala myslet.
Jen jsem na to začala myslet a rovnou na mistrovství jdu.
Je to hrozně rychlé.
Nejtěžší částí programu bylo závodit s velkým pelotonem,
protože v Ugandě závodím se sedmi nebo deseti holkama.
Moc nás není. Ale v Evropě startuje klidně 80.
Bylo to těžké, ale teď si to užívám.
Vidím to. Jdu na to.
Protože všichni profíci se tam nějak dostali.
Když vidíte Biniama Girmaye,
profesionální místní tým,
profesionální, ne místní.
UCI teď dává lidem profi smlouvy.
Navzdory všem očekáváním
se Eritrejec Biniam Girmay rozhodl na mistrovství
skutečně startovat.
Po týdnech pochybností o tom, jestli je to pro něj vhodná trasa,
pojede nejen kvůli svým ambicím,
ale i kvůli naději celého kontinentu.
ZÁŘÍ 2025 MISTROVSTVÍ SVĚTA V KIGALI VE RWANDĚ
Na začátku sezóny o mně trochu pochybovali.
Je mi velkou ctí a potěšením být tady ve Rwandě,
protože je to taky jedna z našich zemí.
Mají tento sport rádi a jsou do něj
velmi zapálení.
V Li è ge-Bastogne-Liège jsem nejel.
Nikdy tam nejezdím, ani v Lombardii,
protože je to dost těžké a nechci tam jet
jen proto, abych startoval a pak závod nedokončil.
Není to hezké.
Ale tohle
je poprvé v Africe.
Pro nás africké cyklisty je to opravdu něco.
A když se podíváte na tuhle trasu,
pro africké cyklisty je mnohem těžší.
Takže by bylo možná lepší, kdybyste dali větší příležitost
africkým cyklistům.
Vždy se snažím mít dobré výsledky...
PROFESIONÁLNÍ CYKLISTA
...nebo jet, co nejlíp to jde.
Ale jak jsem říkal, mám vždycky radost,
když si obléknu dres národního týmu a můžu reprezentovat svoji zemi.
Národní tým mě požádal, ať závodím,
abych pomohl týmu, a já samozřejmě souhlasil.
Proto jsem tady, abych podpořil kolegy z týmu.
A ostatní už měli...
- tiskovku? - Pogi jo.
Remco a Kim Le Court taky.
Mohlo by jí to zítra vyjít?
Myslím, že jí to půjde, jo. Nemá moc ráda prudké trasy.
Možná, myslím...
Ferrand-Prevot, jo.
Ale vidím, že Mur de Kigali je dost těžký.
Pokud tady zrychlí,
polovina z nich...
Pokud bude Pogi v pohodě, zrychlí.
Je fajn, když jeden z týmu vyrazí dopředu.
Kigali! Jste tady?
Ukažte mi své vlajky. Kigali!
Dobré ráno. Vítejte na mistrovství světa UCI
v silniční cyklistice 2025 tady v Kigali ve Rwandě.
Už jsme o tom mluvili,
že je to poprvé, co máme šampionát
na africkém kontinentu.
A je to tady. Doufáme, že elitní silniční závody
žen a mužů, jako je toto mistrovství,
zanechají trvalý odkaz.
Je to výjimečné z mnoha důvodů. Jsem vlajkonošem
Jihoafrické republiky už... tohle je 16. rok
mé profesionální kariéry.
A mnoho let jsem byla jedinou africkou cyklistkou
závodící na elitní úrovni v ženské cyklistice v Evropě.
A je dobré vidět, že se ke mně přidávají další.
Cyklistky jako Kim Le Court ve žlutém dresu.
Je to pomalé,
ale vyvíjí se to, což je super.
Pro mě je důležité,
že mám naději, že dosáhnu dobrého výsledku.
Ale ze všeho nejvíc chci být hrdá na závod, ve kterém jedu.
A chci být hrdá, že ho dokončím.
Říkám si, že až dorazíme,
měla by ses napít elektrolytů.
Než začne závod.
Protože je hrozné vedro.
- Ano, to je. - Jo.
Musíš doplňovat energii,
ale jsi připravená.
Musíš tomu věřit.
Pro přípravu jsi udělala všechno...
TRENÉR - TÝM AFRIKA 2025
...co jsi mohla.
A teď, když pojedeš,
vzpomeň si na všechno, co jsi obětovala.
Na ten tvrdý trénink,
na to, že jsi nebyla s rodinou...
na všechno trápení na kole.
Nejsi...
Francie je složitá.
Na startovní čáře si na to všechno vzpomeň
a použij to jako palivo, motivaci, která tě žene dopředu.
Abys udělala, co můžeš,
bez ohledu na výsledek.
Jeden rok příprav na tento závod.
Moje máma...
jde dneska do klubovny.
Zavolali všem z komunity.
"Pojď se podívat, pojď..."
Ať jsou hrdí.
Snad budou.
Nejdřív potřebujeme základní věci.
Už teď jsme dost pozadu za evropskými závody.
Taky máme problém... koupit si kolo,
protože v Evropě stojí 14 nebo 15 tisíc.
Když se tady rozhlédnete,
nevím, která rodina si to může jen tak dovolit.
Je to mnohem těžší, ale nepotřebujeme
mít úplně největší závody nebo něco takového.
Potřebujeme jen lepšího trenéra, lepší výživu.
Myslím, že by pomohlo,
kdyby tuhle příležitost
dostali další afričtí cyklisté.
Bude to brutální. Přes 6 000 metrů stoupání...
PROFESIONÁLNÍ CYKLISTA
...horko, vlhkost. Mur v Kigali,
Kigalská zeď, to je strašně těžké.
Bude to extrémně těžký závod.
Prosím, zatleskejte Rwandě!
Vždycky je to trochu stresující,
ale zároveň to bude stěžejní chvíle
pro Rwandu a Afriku.
Takže až odstartují muži,
ženy by měly vědět, kdy vyjíždí ony.
Takže muži začnou
a začne se počítat.
Někteří lidé o nás pochybovali.
"Fakt je trénuje Afričan?"
Nebo: "Nejsme dost dobří."
"Potřebujeme Evropana."
Nejdůležitější je zůstat v klidu,
zůstat v bezpečí,
a uvidí se. Jo, a šetřit energii.
Člověk se nesmí v prvních stoupáních moc hnát.
Myslím, že lidi se budou trochu bát.
Tohle je jihoafrický tým!
Je to fajn. Jsem tu už pár dní.
Kamkoli se hnu, taky mě to trochu překvapuje.
Volají mě jménem.
Eritrea!
Eritrea, přátelé!
V zemi tisíce kopců
jsou na silnici tisíce lidí.
Všechno do sebe zapadá.
Trasa, která rozdělí peloton,
s vysokými teplotami a vlhkostí.
A tady je Biniam Girmay
reprezentující svůj tým, svou zemi, svůj kontinent.
Ale velkou otázkou zůstává,
co dokáže na této brutální trase?
Pro Ashleigh Moolman Pasio je to poslední mistrovství světa.
Poslední šance na to, aby se zapsala do historie.
Miria Nantume, mladá ugandská jezdkyně.
Měsíce tréninku, tisíce kilometrů.
To vše kvůli tomuto okamžiku.
Je čas to rozjet v Africe.
Přijíždí Ashleigh Moolman Pasio
z Jihoafrické republiky.
Tady máme Biniama Girmaye...
Pro Miriu Nantume to začíná být těžké,
dře a snaží se vydržet.
A teď se blíží k Mur de Kigali.
Máme tu Biniho a obávám se,
že to stoupání mu dává co proto,
tento závod mu nesedí.
Ashleigh Moolman Pasio se daří.
Ale tady můžete vidět útok Amandy Spratt,
rozhodně způsobila cyklistům za ní problémy.
A teď Mur de Kigali.
Je to 15% stoupání, je 400 metrů dlouhý.
Je to klasická dlážděná cesta v srdci Afriky.
Skutečně se snaží. To je ale odvaha od muže,
do kterého vkládá naděje celý kontinent.
Trasa je nemilosrdná.
Na Miriu Nantume je to příliš.
Jaké zklamání pro Jihoafričany. 29.,
a to navzdory neuvěřitelnému řevu afrických fanoušků podél cesty.
Při předposledním stoupání mě chytla křeč...
Věděla jsem, že tam musím být.
Dobrá práce.
Jo, bavilo mě to.
Ve druhém kole jsem se propadla,
nemohla jsem dál.
Chybami se učíme. Příště to bude lepší.
Příští týden jedu v Burundi.
Tam chci vyhrát.
Aby mi to vynahradilo tohle.
Je to dost těžké. Jsem moc unavený.
A myslím, že je to normální.
Vidím, jak hodně chlapů odpadává, protože ta trasa je hrozně těžká.
Ale jo, jízdu na kole si užívám.
Aspoň jsem vydržel fakt dlouho,
takže to jde.
Nejvíc pyšná jsem na to, jakým člověkem jsem se stala.
Víc než na jakýkoli výsledek.
Jako člověk jsem se vyvinula
z nejisté plaché ženy v silnou ženu,
nejen fyzicky, ale i emocionálně a psychicky.
Přála bych si mít tým v Evropě,
abych mohla pokračovat a být profesionální cyklistkou.
Pořád mám velké sny.
Tohle je jen začátek.
Hlavně v Africe je spousta mladých lidí,
kteří mě sledují a následují.
Opravdu mě to nutí k tomu příští sezónu pokračovat.
Nasedněte na kolo, otevře vám to dveře.
Dá vám to svobodu.
Navždycky vám to změní život.
Překlad titulků: Bee Lutovska