Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- סרט זה מתרחש בשבוע אחד באביב 1988 -
מוכן?
אני לא רואה את המתורגמן.
בשביל מה המיקרופון?
לרוב אני מסמן בערך כאן.
כן, בערך כאן.
אבל אני זז הרבה כשאני נסער.
אני חושב שכדאי שארכיב משקפיים.
בסדר.
נראה לי שאסתדר בלעדיהם.
כולם מוכנים?
כן! סוף סוף!
יש לי סיפור לספר.
- אוניברסיטת גליודט וושינגטון די. סי. -
- האוניברסיטה לחירשים היחידה בעולם -
הייתי בחדר של החברה שלי.
- יום ראשון -
פתאום…
האורות התחילו להבהב…
והרגשתי רטט.
מישהו בעט בדלת…
מה שאומר, "תזדרז, תזדרז!"
אז הלכתי במהירות לדלת…
וירדתי לכניסה של הקמפוס.
אנחנו עוברים בשידור חי לאוניברסיטת גליודט,
שבה סטודנטים מוחים
מפני שהם רוצים להשפיע על עתידה של האוניברסיטה.
נשיא חדש עומד להתמנות
והסטודנטים רוצים מישהו משלהם בפסגה.
הייתי בדרכי חזרה מ"קיי-אף-סי".
אכלתי מהשקית תוך כדי נהיגה.
ביד השנייה סימנתי,
אבל יצאתי עם בחורה שומעת והיא נלחצה.
היא הייתה כזה, "נהג חירש, אוי ואבוי! עיניים על הכביש."
אמרתי, "תירגעי."
כשהגעתי לקמפוס…
אנשים דפקו
על גג המכונית שלי.
הסטודנטים כאן הפגינו וחיכו כל היום
מחוץ לשעריה של אוניברסיטת גליודט,
בזמן שבפנים מתקיימת פגישה של חבר הנאמנים.
אם הסטודנטים ישיגו את מטרתם,
יהיה לאוניברסיטה נשיא חירש, הראשון
ב-124 שנותיה.
אז הלכתי במורד הגבעה וראיתי המון אנשים.
הייתה המון התרגשות באוויר.
וחשבתי לעצמי, "הם יבחרו באדם חירש."
גליודט היא האוניברסיטה לחירשים היחידה בעולם,
ומעולם לא היה לה נשיא שאינו שומע בכל 124 שנותיה.
ב-1864 אברהם לינקולן חתם על חוק
להקמת המכללה הראשונה בעולם לסטודנטים חירשים.
- נשיא חירש עכשיו!! -
זה הזמן הנכון. בחייכם.
מישהו הביא קופסה.
זו הייתה ערמת עלונים.
מישהו נתן לי פיסת נייר.
ראיתי את הנייר…
הרמתי אותו, קראתי אותו.
את רואה, אמרתי לך.
אנשים שומעים.
הסתכלתי סביבי ופתאום…
סופת אש מתחוללת הערב באוניברסיטת גליודט.
חבר הנאמנים של האוניברסיטה
דילג על שני מועמדים חירשים לנשיאות המוסד…
לטובת אישה שומעת.
אני מסרב לקבל את זה.
בין המועמדים הסופיים שני גברים חירשים,
הארווי קורסון ואיי. קינג ג'ורדן,
דיקן מכללת גליודט לאמנויות ולמדעים.
המחלוקת סובבת סביב המועמדת השלישית,
אישה שומעת, אליזבת זינזר.
זה היה בלתי נסבל שהם בחרו אדם שומע, לא חירש.
האם אתם מקבלים את המסמכים האלה? שומרים אותם?
זורקים אותם? שורפים אותם? כן!!
הם כעסו כל כך.
הם הרגישו עלבון.
הם רצו אלימות.
המחשבה הראשונה שלי היתה "שליטה".
הם לגמרי יצאו משליטה, לגמרי משולחי רסן.
אני מסתכל על סרטונים שלך אז,
ואתה די מגניב.
הייתי הרבה יותר רזה.
אז נעמדתי ואמרתי, "היי, כולם, שבו."
וכולם ישבו.
- בדרום אפריקה יש אפרטהייד כאן "חירשהייד" -
אני מרגיש עלבון בדיוק כמו כולכם
כשהם אומרים לנו שאנשים חירשים
לא מתאימים!
- ג'רי -
אני רואה מישהו להוט…
שמוכן להילחם.
נולדת ככה?
בעיני אחרים
הייתי מלאך תמים, אבל ההורים שלי ידעו, "לא."
הייתי שד קטן מהגיהינום.
תן לי להבהיר, אתה לא מלאך?
טוב, יש לי הילה קטנה,
אבל היא קצת מוכתמת.
היא קצת מעוותת.
אבא שלי היה טכנאי מעבדת השיניים הכי טוב בסביבה.
הרבה אנשים הלכו לשם בגלל אבא שלי,
אבל לא היה להם שום מושג שהוא היה חירש.
טכנאי המעבדה היו אומרים,
"זה ממש מביך שעובד איתנו חירש."
אז הם הושיבו אותו במרתף.
ושם הוא עבד כל יום.
אף פעם לא הרשו לו לשבת למעלה.
הוא היה מריר?
חירשים היו רגילים לזה אז.
הם פשוט קיבלו את זה.
אבל אני לא מתכוון לקבל את זה.
כמה אתם כועסים?
יותר טוב.
זה לא יקרה לי.
העולם לא יכול לעצור אותנו!
המחלוקת הזו הפנתה זרקור
לקבוצת אנשים שהייתה רגילה לעסוק בענייניה
מחוץ לאור הזרקורים:
חבר הנאמנים של אוניברסיטת גליודט.
ביקשתי מהם לשלוח מישהו שיסביר לנו,
והם אמרו, "אנחנו עסוקים."
בולשיט!
חברי חבר הנאמנים,
הם לא רצו עימות פומבי,
מה שאומר שהיינו אפסים בעיניהם.
- נשיא חירש עכשיו! -
זו הגישה שלהם.
אז אמרנו, "איפה חבר הנאמנים? איפה חבר הנאמנים? איפה?"
אנחנו רוצים לדעת למה!
אנחנו רוצים הסבר!
אבל אני יודע איפה חברי חבר הנאמנים.
- הערב צפון-מזרח וושינגטון -
סטודנטים זועמים צעדו למלון מייפלאוור
שבו חלק מחברי חבר הנאמנים תכננו לסעוד.
הייתי בחזית.
הובלתי את כולם.
אני מניח שהסטודנטים פשוט בחרו בי.
הייתי נשיא אגודת הסטודנטים,
אבל מוניתי רק כמה ימים קודם לכן.
- גרג -
אנחנו לא יכולים לתת לזה לקרות! אנחנו לא יכולים! לא יכולים!
אז נדחפתי למים בלי שידעתי לשחות.
אני מרגיש שקיבלנו סטירה לפנים.
הרבה אנשים התחילו לפנות אליי.
כאילו אני אחראי.
הם הסתכלו עליי כמדריך. "תדריך אותי. מה הצעד הבא?"
מי היה אחראי?
אני.
- המייפלאוור -
חבר הנאמנים בקומה השלישית.
אתם יודעים מה הם עושים?
הם יושבים ואוכלים ארוחה טובה,
צוחקים על הסטודנטים.
אל תיתנו לחבר הנאמנים לעזוב בלי לדבר איתנו.
הסטודנטים מתמקדים עכשיו ביו"רית חבר הנאמנים,
ג'יין בסט ספילמן.
אוף, האישה ההיא.
יש כעס רב ואנחנו עדיין לא מבינים,
ונראה לי שהיינו צריכים לבחור נשיא חירש.
היא הייתה התגלמות הסנוביזם והעושר.
לבושה בבגדים בסגנון צבאי.
אתם מייצגים את אומת החירשים.
זה היה כאוטי.
כולם סימנו ביחד.
היינו צריכים לשלוט בהמון.
לפי משטרת וושינגטון, אתם תיעצרו.
זו החלטה שלכם.
אז החלטתי להשתלט על הבמה.
המשטרה מרגישה שההמון קרוב מדי.
- בריג'טה -
אני צריכה שתיתנו לנו מרחב.
אני לא שומעת כלום.
אני חירשת לחלוטין…
אבל יש קצב בתוכי.
אני יודעת לעקוב אחרי מקצב.
אני יכולה לזוז ולעקוב אחר מוזיקה כי אני מרגישה אותה.
בתיכון הייתי מעודדת.
היה לנו ריקוד פק-מן.
יש בדיחה בקהילה שלנו.
את נכנסת למכונית ומדליקה את הרדיו
ואנחנו אומרים, "יש, מוזיקה…"
וזה החדשות.
תנועה וקצב…
זה הכול.
ספילמן החוצה! ספילמן החוצה!
ספילמן החוצה!
הבנתי שמה שהיינו צריכים זה קצב
כדי שכולם יהיו באותו מקצב.
ספילמן החוצה!
הצלחתם.
חבר הנאמנים יקשיב לכם עכשיו.
אז ספילמן הסכימה לדבר עם הסטודנטים.
והמשטרה אומרת שהם יהיו סביבה, הם יגנו עליה.
באתי לומר, שמי הוא ג'יין בסט ספילמן.
אני יו"רית חבר הנאמנים של גליודט.
סלחי לי, ג'יין.
סלחי לי, אנחנו לא מרוצים
מההחלטה שקיבלתם זה עתה.
- טים -
עכשיו את חייבת להם הסבר…
כשנפגשתי עם ספילמן, כעסתי.
היו לנו מועמדים חירשים. היינו מוכנים לזה.
הם היו מועמדים טובים.
שניים מול אחת.
שני מועמדים חירשים מול שומעת אחת.
ואני חושב שמגיע להם הסבר ממך.
טים, מה שרצית שאעשה
הוא שאבוא הנה ואדבר עם האנשים האלה.
היא הייתה רשמית מאוד.
רצית שאדבר עם הסטודנטים.
כמו גברת סטריאוטיפית מאנגליה.
כמו…
מישהי במסיבת תה.
תנו לי לעשות משהו. בואו נדבר רגע קודם
ובואו נראה אם נוכל לדבר על זה דקה, בסדר?
אני חושבת שהגיע הזמן
שכולכם תחזרו לגליודט,
ובואו ניהנה מערב שקט…
בולשיט!
תירגעו.
יש לי שאלה. יש לי שאלה.
את יודעת לתקשר בשפת הסימנים?
לא, אני לא…
לא היה לה שום מושג
בנוגע לשום דבר שקשור בחירשים.
שום דבר.
בסדר.
ג'יין, אם רק אוכל לומר משהו…
אז שאלתי, "למה?
"למה מיניתם את זינזר?"
ואז היא אמרה,
"אנשים חירשים לא מוכנים לתפקד
"בעולם שומע."
מה?
היא באמת אמרה את זה?
היא אמרה את זה?
והמתורגמנית אמרה, "שמעת נכון."
רצינו לצרוח.
אבל איך צורחים…
בשפה שלנו?
העולם שלהם אולי שקט, אבל הכעס שלהם הערב
חזק וברור.
אני כל כך כועסת שזה עושה לי בחילה.
אנחנו מדברים עם ד"ר זינזר מביתה בגרינסבורו.
אני רוצה שהם ידעו שזו זכות בשבילי
לשרת כנשיאה של האוניברסיטה הנהדרת הזו.
חיכינו 124 שנים.
למה, למה? שומעת, למה?
פשוט התחלתי לבעור מבפנים.
כמו שאתם רואים מאחוריי,
כמה מאות סטודנטים מגליודט החלו להתאסף
בתוך אולם ההתעמלות של הקמפוס.
יחד עם זאת, אני לא חושבת שאפשר להסתכל
על מאפיין אחד של אדם,
חירש או שומע,
כתנאי בלעדי להתאמה לתפקיד.
נפגשנו כקבוצה,
במעגל קטן, ודנו בשאלה "מה לעשות עכשיו?"
חייבים לעשות משהו,
אבל מה?
שנקיים צעדה מחר או לא?
שנעשה את זה? לא, לא כדאי שנעשה את זה.
אז מה עשיתם?
נגרום להרבה אנשים להתעצבן.
איזו חנות?
סע לזו שברחוב פלורידה.
לא היה מדובר רק במינוי נשיא חירש.
זה היה יותר מזה.
אנשים שומעים תמיד מתעלמים מאיתנו.
סטודנטים טוענים שחבר הנאמנים
נגוע בדעות קדומות נגד חירשים.
לכו עכשיו!
הגיע הזמן להצית גפרור.
לינדה, שאלה לפני שאת הולכת:
האם לסטודנטים יש סיכוי כלשהו
לשנות את ההחלטה?
לפי נשיאת חבר הנאמנים, ספילמן,
זו החלטה סופית. הם לא ישנו את דעתם.
האש הוצתה.
זה עכשיו או לעולם לא. אנחנו רוצים את זה עכשיו.
אנחנו רוצים נשיא חירש עכשיו.
סבא שלי התקשר אליי
במכשיר הטלפון-טקסט שלי.
מכשיר שאנחנו משתמשים בו כדי לבצע שיחות.
- היי סבא ג'י-איי -
"ג'י-איי" פירושו "תורך",
כלומר, "תורך להתחיל להקליד."
אבל הוא לא מקליד כל כך מהר.
- צפינו בחדשות -
סבא שלי אמר…
- בבקשה תכבדו את המבוגרים מכם -
אלוהים אדירים.
הוא לא אמר את זה, אבל אני יודע מה הוא חשב.
פשוט תקבל את זה.
תוריד את הראש.
ההורים שלי התגרשו כשהייתי בן שש.
סבא שלי היה דמות האב בשבילי.
הוא למד באוניברסיטת קולומביה בשנות ה-30.
לא היה מתורגמן.
הוא נאלץ לקרוא שפתיים,
אבל הוא סיים את הלימודים עם שלושה תארים שונים.
אז היו לו ציפיות גבוהות מאוד ממני.
אם היינו מתקשרים בשפת הסימנים בציבור, הוא לא אהב את זה.
הוא תמיד אמר לי,
"תסמן במרחב שלא עולה על חצי מטר."
אז חשבתי, "בסדר, לאט לאט
"ובהדרגה, אגדיל עוד ועוד את הסימון."
זה היה כמו משאלת מוות.
הוא נהג לומר, "זה חשוב מאוד שתשתלב בעולם השומע."
חשבתי "למה?
"אני לא אמור להשתלב בעולם השומע.
"יש לי עולם משלי."
- יום שני -
בעידן שמונע לא פעם על ידי הפגנות
כועסות ורועשות…
- צפרו לנשיא חירש -
…המחאה שלהם, כמו העולם שלהם,
הייתה מחאה של שקט מפחיד.
- הגיע הזמן -
טענתם של הסטודנטים באוניברסיטת גליודט לחירשים
היא שמינהל האוניברסיטה מסרב להקשיב.
ולכן הסטודנטים
סגרו את האוניברסיטה.
נעלנו את כל השערים.
וסטודנטים השתמשו באוטובוסים…
כדי לחסום כל כניסה לקמפוס.
מי את? מאבטחת?
את עובדת פה? את חברת סגל?
זה כמעט כמו בצבא, יש לך פריסה מלאה,
אתה פורס את הבסיס שלך.
הסטודנטים מוכנים להמשיך לחסום את הכניסות?
זה בטוח.
ניתן את נשמתנו למען נשיא חירש.
אנחנו קבענו את החוקים.
הסטודנטים זועמים במיוחד
על יו"רית חבר הנאמנים, ג'יין בסט ספילמן…
- אני מבין סימנים טוב יותר מאשר את ספילמן! -
…שהגנה על בחירת נשיאה שלא יודעת שפת סימנים ואמרה,
"חירשים לא מוכנים לתפקד
"בעולם השומע."
ההצהרה השגויה הזו, שלכאורה…
"חירשים לא יכולים לתפקד בעולם השומע,"
שהיא בבירור לא נכונה.
לא אמרת את זה? -לא אמרתי את זה.
לא הובנתי נכון, דבריי הוצאו מהקשרם.
מה אמרת?
דיברתי באמצעות מתורגמנית, כמובן.
ואלה היו… נסיבות ייחודיות מאוד
עם המסוקים מעל הראש
ואלף הסטודנטים מחוץ לחלון,
צועקים וצורחים.
זה היה מטורף.
אז מה שאמרתי,
אני לא יכולה להגיד לך מה אמרתי, כי אני לא זוכרת עם כל זה.
יש לך בית בבסט, וירג'יניה. -שלושה.
היו לך שלושה בתים לברוח אליהם,
להתחבא מכל זה.
נכון.
חשבת פעם, "בא לי ללכת מכאן"?
אף פעם.
אני מסוג האנשים שמאמינים…
שאת מגדירה את המסלול לפי מה שאת חושבת שהוא נכון…
ומה שלא קורה, את נצמדת למסלול הזה.
- לא ניכנע… עד שיהיה לנו נשיא חירש -
אנחנו רוצים נשיא חירש עכשיו!
חבר הנאמנים ישמח מאוד להיפגש איתכם
בתנאי אחד, זה הכול,
שתפתחו את הקמפוס.
לא!
קודם נשיא חירש ואז נפתח את הקמפוס.
אז חבר הנאמנים אומר שהם לא ייפגשו איתכם
אלא אם תפתחו את הקמפוס.
כן, זה מה שהם אמרו.
אני יכול לסיים?
לא.
אם כך, אני מניח שאין דיון. ביי.
אם אתם לא רוצים לשאת ולתת…
אז מה אמרתם?
כל מה שהם מבקשים זה שתפתחו את הקמפוס
במהלך הפגישה.
הסטודנטים דחו הצעה של חבר חבר הנאמנים לפגישה
בתנאי שהסטודנטים יאפשרו פתיחה של גליודט.
בניינים רבים היו ריקים.
הלוח באחת הכיתות סיפר את הסיפור.
"אין שיעורים היום," נכתב עליו,
תוך כינוי כל מי שיבוא ללמוד "בוגד".
אבל ביום שני ההוא
הרבה סטודנטים התנגדו.
הם לא רצו להסתבך.
הם חששו שזה יפגע בציונים שלהם.
וכמה סטודנטים לא האמינו שאדם חירש יכול להצליח.
הסברתי להם, "אנחנו צריכים לשכנע אותם."
והם אמרו, "לא, אני לא חושב שיכול להיות לנו נשיא חירש.
"אנחנו לא יכולים לעשות את זה."
זה הטריד אותי.
דאגתי נורא.
לא הראיתי את זה, אבל הרגשתי את זה בבטן.
פחדת?
לא.
מי אחראי על המפתחות?
אם יש דובר לסטודנטים,
הם יקשיבו לזה יותר.
מי הדובר?
ואז החלטנו שאנחנו צריכים
לבחור מנהיג.
בסדר, זה הזמן שלנו לבחור נשיא חירש…
תאר את טים.
נלהב מאוד, אנרגטי.
אנחנו רוצים שספילמן תודח מראשות חבר הנאמנים.
כולם היו גברים.
הכרחתי את עצמי לקחת חלק כי הייתי חייבת.
לספילמן אולי יש כסף…
איך היית מתאר את בריג'טה?
…אבל אין לה באמת לב לחירשים.
חזקה.
לוחמת למען נשים.
בריג'טה תמיד העלתה בכיתה טיעונים על "סוגיות נשים".
ג'רי והאחרים בכיתה חשבו,
"בריג'טה כל הזמן מדברת על זכויות נשים, זכויות נשים."
אני תומכת בנשים, אני פמיניסטית.
מישהו אמר, "אם יש סירת הצלה אחת שמלאה בחירשים
"או סירת הצלה אחת שמלאה בנשים שומעות,
"לאיזו סירה תקפצי?"
אני תומכת בנשיאה אישה,
אבל זכויות חירשים הן במקום הראשון.
תארי את ג'רי.
הזמן הוא עכשיו. די לדיכוי!
הוא היה כל כך אמוציונלי. התרגז בקלות.
הכה בקיר
במקום למצוא את המפתח לפתוח את הדלת.
גרג, מצד שני…
היה ההפך הגמור.
הוא היה רציונלי יותר.
איזה מין אדם הוא גרג?
אתה באמת רוצה להיכנס לזה?
כן.
גרג שקט מאוד.
הוא מסמן בקטן.
הוא לא מפגין רגשות.
הוא לא ישיר כמוני.
האנרגיה שלי עפה מהידיים שלי החוצה לאנשים אחרים.
אני יכול לעורר קהל.
ואז כולנו הסכמנו
שגרג לייבוק יהיה המנהיג.
כולנו הסכמנו. בלי שאלה.
הרגשתי שהוא לא היה האדם הנכון.
גרג לייבוק היה סטודנט רגיל להנדסה
באוניברסיטת גליודט.
הוא קיבל את הסרט שמסמל עכשיו את המאבק שלהם.
הוא מנהיג תנועה.
…תחיו עם זה עד שנשיג…
עד שנשיג את זה.
הרגשתי שזה ניתן למישהו שבאמת לא היה לו מושג
מהחיים שלו.
אבל ידענו שנפסיד בלי תוכנית.
לא אני מקבל את ההחלטות,
אני רק מנהל את הישיבה וזה הכול.
מה שאומר שאני אחליט מי מדבר.
אז נפגשנו עם אנשי סגל, צוות ובוגרים רבים,
שניסו במשך שנים להביא למינויו של נשיא חירש.
הם היו שם כדי לייעץ לסטודנטים.
אז מה הצעד הבא?
מה אתם, הסטודנטים, מתכננים לעשות?
כך גיבשנו ארבע דרישות. ארבע.
דבר ראשון… נשיא חירש.
לא נעשה שום דבר עד שיהיה לנו נשיא חירש.
שתיים… ספילמן מתפטרת מחבר הנאמנים.
שלוש… 51 אחוזים מחבר הנאמנים חייבים להיות חירשים.
והם המליצו מאוד על דרישה רביעית:
בלי נקמה.
כדי שהסטודנטים ירגישו בטוחים יותר להשתתף.
נמשיך לדחוף
עד שהדרישות ייענו.
זה מה שהסטודנטים רוצים, נכון?
אבל הכי חשוב, אסור לנו להתפצל.
אנחנו חייבים להישאר יחד, לשמור על היחד, להישאר חזקים.
תפתחו את השער הזה כאן. לא יהיו בעיות.
רק תפתחו את השער. אנחנו רוצים שהשער הזה ייפתח.
למה שנפתח?
אבל אז הם ניסו לחפש דרך אחרת להיכנס לקמפוס.
הם חתכו בחשאי את הגדר…
והם נכנסו.
ואני מניח שהם בטח חשבו, "הו, נכנסנו."
ואז הם הבינו
שנעלנו גם את המשרדים.
אתם מוכנים להפסיק עם זה בבקשה?
לא. תמשיכו ללכת.
אני מנסה לנהל משא ומתן. אפשר רק לדבר שנייה?
אבל אז קיבלנו הודעה
שספילמן וחבר הנאמנים
מוכנים לדבר איתנו.
לא היו מסרונים.
אז איך נקבץ את כל הסטודנטים…
הפעלנו את כל גלאי האש.
וכולם ידעו
לצאת החוצה.
אני זוכר שהסתכלתי מבעד לחלון
וראיתי ים של אנשים.
מאות אנשים, על כל המגרשים,
מחכים לספילמן.
ברגע ההוא, מה גליודט הייתה בשבילך?
זה מעניין מאוד.
בא לי לבכות.
תחשוב על זה כאן.
אני חייזר כאן.
כולכם שומעים.
אבל כשהגעתי לגליודט…
זה בית. זה העולם שלי.
כשהגעתי לגליודט בשנה הראשונה,
היא הייתה מוקד עלייה לרגל.
סטודנטים מכל מגזרי החברה מגיעים לגליודט
ומוצאים זה את זה.
סטודנטים בין-לאומיים מגיעים הנה מרחבי העולם.
כי יש רק מקום אחד כזה בעולם.
שבו חירשים יכולים להיות חירשים.
כשהגעתי לשם, התרגשתי כל כך.
זה כמו לנסוע לארץ אחרת
שכולם מדברים בה שפה אחרת.
איך אפשר לתאר את זה שאתה מרגיש בנוח,
בטוח,
כאילו שאתה עם המשפחה שלך?
האור של הקהילה החירשת…
הוא גליודט.
- ספילמן חייבת ללכת! -
אז לא יכולנו לקבל מנהיגה
שלא הבינה את העולם שלנו.
חיכינו שספילמן תיכנס לחדר…
כדי לראות מה היא תגיד.
כשהיא תגיד את המשפט הראשון, תקשיבו.
אם היא לא מתכוונת לשנות את ההחלטה,
אנחנו יוצאים.
אחר צהריים טובים, כולם.
אתמול חבר הנאמנים של גליודט
בחר נשיאה חדשה.
לדעתם של רוב החברים בחבר הנאמנים,
ד"ר אליזבת זינזר עמדה בקריטריונים
מלבד קריטריון אחד,
ואני מודה שזה קריטריון חשוב,
אבל מלבד הקריטריון
של הבנה וידע נרחב בנושא החירשות,
היא עמדה בקריטריונים.
יחד עם זאת…
האישה הזו מחויבת באופן עמוק להיות חלק מהמוסד הזה.
היא מחויבת באופן עמוק לשרת אתכם
כנשיאה טובה ומצליחה.
איך היית מסמנת מה שספילמן עשתה?
היד הזו היא האנדרדוג.
וזו הכוח.
היא מחויבת באופן עמוק לעבוד איתכם
ולהיות פעילה בולטת למען זכויות חירשים בכל מקום.
נפגשתי עכשיו עם חבר הנאמנים.
הם סירבו לדון בדרישות שלנו.
אנשים שומעים חושבים שהם עליונים.
יש לנו מילה בשביל זה:
שמיעתנית.
לפעמים הם לא מודעים לכך שהם שמיעתנים,
אבל לפעמים הם כן.
ואז מישהו הפעיל את גלאי האש.
נורא קשה להתגבר על הרעש החזק הזה.
124 שנים.
מספיק!
הזמן הוא עכשיו.
בלי בולשיט.
- נשיא חירש עכשיו -
- מאוחדים למען שוויון לכולם -
לא בשבילי. זה לא היה רועש בשבילי.
לו היא ידעה לתקשר בשפת הסימנים, לא הייתה לה בעיה.
"לילה שקט
"לילה קדוש
"הכול רגוע
"הכול בהיר…"
גדלתי בסביבה חירשת.
סביבה נטולת חסמים.
"תינוק קדוש, כה רך ועדין…"
באותו זמן לא היו כתוביות בטלוויזיה.
אז אחד הרגעים הכי טובים בחיי
היה כשישבנו סביב שולחן המטבח ותקשרנו זה עם זה בשפת הסימנים.
במשך שעות.
כל כך נהנינו סביב השולחן ההוא.
דברים נשפכו על השולחן,
כי כשמסמנים, הידיים פוגעות בדברים
ושופכות דברים על השולחן.
אבל כשגדלתי ההורים שלי הבחינו
שאני יכול לשמוע מעט.
אז ניסיתי להשתמש במכשירי שמיעה,
שעזרו לי לדבר קצת יותר טוב.
יכולתי לדבר בטלפון, אבל התקשרתי רק לסבתא שלי.
ומישהו אמר "הלו?"
"הלו?" "אוי, שמעתי את זה."
"מה שלומך?" "טוב."
"איך עבר עליך היום? איך מזג האוויר?"
הרגשתי "הו!"
זה חיזוק לאגו. "אני יכול לעשות את זה."
אז אבא שלי אמר, "אתה הולך לבית ספר ציבורי."
הוא חשב שבית ספר לחירשים הוא פחות טוב.
הוא סיים תואר בהנדסה בלי מתורגמן.
הוא פשוט קרא הכול לבד.
הוא חשב, "זה לא משנה אם אתה חירש."
זה היה פשוט, "תנסה לדבר…
"תנסה לקרוא שפתיים…
"תעשה כמיטב יכולתך."
בכיתה המורה הייתה מדברת.
הייתי פשוט מזייף הנהון כדי להעמיד פנים שאני יודע מה מתרחש.
יכולתי לקלוט כמה מילים פה ושם.
טיל.
אבל אם המורה הייתה מסתובבת,
מסתכלת על הלוח ומדברת,
לא היה לי מושג.
אז אמרו לי לעבור קדימה.
הילדים היו אומרים,
"יש לך אוזניים שבורות."
אז העולם שלי נהיה קודר מאוד.
זה היה העולם השומע…
ולא הייתי אחד מהם.
מעט אחרי השעה 14:00 היום,
התפשטה השמועה שהנשיאה זינזר מגיעה לקמפוס.
- יום שלישי -
אז ביום השלישי…
זינזר אומרת שהיא מתכוונת להגיע לקמפוס.
איך הגבתם לזה?
מאות סטודנטים הצטופפו בשער הראשי עם שלטי קבלת פנים.
- לכי הביתה זינזר! -
מה את אומרת לסטודנטים
שאומרים, "לא נוכל לכבד אותך"
כי את לא אחת מהם?
אני מאמינה שברגע שנכיר,
אלה יהיו יחסים חמים
ופרודוקטיביים מאוד.
- מחנכת שומעת נבחרה לנשיאת אוניברסיטת גליודט -
הרקע של אליזבת זינזר כולל תואר ראשון
ותואר שני בסיעוד.
אך אין לה כל ניסיון עם חירשים.
- זינזר מי? אחות בלי עמוד שדרה -
ד"ר זינזר, רק שאבין,
את אחות מוסמכת ויש לך דוקטורט.
בשבילנו היא לא עמדה בקריטריונים.
הקריטריונים הם הבנה של תרבות החירשים ולהיות חירש או חירשת.
היא לא מוזמנת. היא לא רצויה באוניברסיטה הזו.
זו לא האוניברסיטה שלה.
המשטרה רוצה לפתוח שער אחד.
בסדר, עכשיו אנחנו צריכים להיות זהירים יותר.
איך היא מתכננת להיכנס לקמפוס?
האם מונית יכולה להיכנס?
בסדר, אנחנו צריכים לראות מי האנשים בתוך המוניות,
כי העניין הוא, אנחנו לא רוצים שג'יין בסט ספילמן וזינזר ייכנסו.
- ניוז 4 -
זה הגיע למצב שסטודנטים בודקים ניידות
כדי לראות אם הנשיאה החדשה מנסה להתגנב לקמפוס.
עצור.
פתח את תא המטען.
"זינזר לא פה. בסדר. אתה יכול להיכנס לקמפוס."
והם לא שיחקו "המוצא זוכה."
ההוראה הייתה, "תמצאו אותה, תזרקו אותה!"
היינו כמו בסיס צבאי סודי,
שבו הצבא מחפש עם מראה מתחת למכוניות.
רק מכוניות מעטות מורשות לעבור את מחסומי הסטודנטים.
עצור.
"זינזר לא פה."
כל היום השמועות סחפו את הקמפוס.
זינזר תובא במסוק
ותושאר איפשהו בקמפוס.
אז שלחתי סטודנטים לחפש מסוק.
אם הם היו רואים מסוק נוחת, הם היו אמורים לשכב על הקרקע.
נחסום את הכניסה של זינזר, נקודה,
עד שנראה נשיא חירש שם.
אותו נקבל בחום.
זה בטוח, לא אף אחד אחר.
קינג ג'ורדן, דיקן אמנויות ומדעים בגליודט
ואחד המועמדים שנדחו לתפקיד הנשיא,
הצטרף למוחים כדי לתמוך בהם.
הגשתי מועמדות לתפקיד הנשיא.
- ד"ר קינג ג'ורדן חבר בחבר הנאמנים -
אני אדם חירש. אני חושב שברור מאוד שהייתי רוצה
לראות נשיא חירש לאוניברסיטת גליודט.
כשהגעת לקמפוס,
בכנות, בכנות, בכנות,
האמנת שהסטודנטים יצליחו?
לא.
בסדר.
שלום, אני איי. קינג ג'ורדן.
אני חושב שרבים מאיתנו לא האמינו שהסטודנטים יצליחו.
אני מרוצה מאוד מהעבודה שהתבצעה
בשמונת החודשים האחרונים, אבל מוכן ל…
איזה מין אדם היה איי. קינג ג'ורדן?
הוא נראה נחמד מאוד, מנומס מאוד.
החיוך והחום.
אני תמיד מנסה להעביר אותו מסר.
תפסיקו להתמקד במוגבלות, תראו את היכולת.
כל מי שלמד אצלו אמר
שהוא מרצה מעולה.
אז מה שעושים זה להשתמש בפורמולה
לזי וואי פריים פחות…
וואי. -וואי פריים, יופי.
הוא היה חירש…
אבל לא חירש-חירש.
עכשיו אני לא שומע שום דבר.
ממש שום דבר. אין לי שום צליל.
אם היה מטוס סילון ממש שם, לא הייתי יכול לשמוע אותו.
שום דבר. - אפס.
אפס, אפס.
כל חיי הייתי אדם שומע,
אבל קניתי אופנוע.
וערב אחד כשרכבתי הביתה,
פגעתי במכונית.
כשהתעוררתי, לא היה שום צליל.
אמרו לי ללכת לגליודט ושזה יעזור לי.
ביום הראשון שלי ניסיתי לתקשר בשפת הסימנים
וחלק מהחבר'ה מסביב צחקו עליי.
בשיעור הראשון שלי ישבתי והסתכלתי על המרצה…
והוא אפילו לא הניע את השפתיים שלו.
הוא פשוט…
אלוהים אדירים, איך אעשה את זה?
הייתי באמת חריג.
אנחנו משפחה גדולה. משפחה חזקה. ואני רוצה…
הסטודנטים תמכו בי מאוד לתפקיד הנשיא.
אבל יש אנשים בקהילת החירשים
שאומרים שאני לא באמת חירש.
אם אתם מוכנים לעבוד איתי,
נוכל להוכיח לעולם שחירשים יכולים לעשות הכול.
תודה.
ויש אנשים בקהילת השומעים
שלא מבינים מה זה בשבילי להיות חירש.
אז אני לא בטוח שאני שייך לאף אחד מהעולמות.
אני מתנדנד ביניהם.
- אנחנו רוצים צדק עכשיו -
- ממש לא לא רוצים נשיאה שומעת -
היום הוא היום שבו אנסה
ליצור את התקשורת הנחוצה עם הסטודנטים
ואבקש מהם לתת לי הזדמנות
לתקשר איתם ברמה אישית.
ביום שלישי אחר הצהריים קיבלתי בקשה
מהמנחה הישיר שלי
לעזור לזינזר להיפגש עם מנהיגי הסטודנטים.
אז הלכתי לסטודנטים
וסיפרתי להם על שיחת הטלפון.
הם ביקשו להיפגש איתנו בקמפוס ואנחנו אמרנו "לא."
והם שאלו, "טוב, מה אתם רוצים לעשות?"
אמרתי, "ניפגש, אבל בשטח ניטרלי."
עכשיו, מאחוריי, הסטודנטים שומעים
שמתקיימת פגישה בין מנהיגי הסטודנטים
לד"ר זינזר.
הסטודנטים אמרו, "תישארו חזקים. תתעקשו. תילחמו!"
- דייז אין -
דמיין מוטל זול טיפוסי.
זינזר נכנסה.
היא לבשה חליפה עוצמתית. לבושה להצלחה.
סמכותית מאוד. נלהבת.
וכל הרעיון שלה היה להפגין את כוחה.
"אני שולטת במצב."
אבל אז היא התחילה לדבר.
והיא כל הזמן אמרה, "אעשה הרבה דברים טובים למענכם.
"אל תדאגו.
"אני כאן כדי לעזור."
היא באה מרקע רפואי,
אז נקודת המבט שלה
על חירשות היא…
שזה משהו שצריך לתקן.
וזה אותו ניגון ישן, שוב ושוב…
שנים על גבי שנים.
"אני צריכה לעזור לך.
"אני צריכה לעשות את זה בשבילך."
"בוא נתקן את האוזניים השבורות שלך."
יש את הפילוסופיה הזו…
כדי שהחירשים יוכלו לדבר.
- הטלפון נולד ב-2 ביוני 1875 -
הכול התחיל מאלכסנדר גרהם בל.
חשבתי שהוא אמור להיות גיבור אמריקאי?
ברגע שתדע את הצד השני של מי שהוא היה,
יכול להיות שדעתך עליו תשתנה.
אשתו הייתה חירשת. גם אימא שלו הייתה חירשת.
והבעיה הכי גדולה שלו הייתה שהחברה התנשאה עליהן.
הוא ראה אותן כמשהו שצריך לתקן.
אז הוא ניסה לאכוף שינוי בחינוך חירשים.
העולם היה מקום שקט.
- בית הספר לפיזיולוגיה ווקאלית -
אין דבר כזה צליל.
הם אפילו לא יודעים מהי מילה.
בלי מילים לא יכולות להיות מחשבות,
רק רגשות, בלי שום דבר שיחבר ביניהם.
כשלמדתי בבית ספר,
חייבו אותנו בשיעור דיבור כל יום.
הייתי בשיעור והיו גוררים אותי
לשיעור דיבור.
יהיו לו 3,000 שעות של אימון דיבור אישי,
בהן הוא ילמד את תנועות הפה של המילים שהוא לא שומע.
הייתי צריך לשים את היד שלי על האף של המורה.
הוא לומד להרגיש את זרם הנשימה
שעושים צלילים שונים ומשתמש במראה כדי לזהות את תנועות השפתיים.
לא רע. תהדק אותן.
הייתי נערת הפוסטר בחודש הטיפול בדיבור.
- בריג'טה לא שומעת… אבל היא לומדת -
הם פרסמו:
"זו הילדה שתלמד לדבר ולשמוע."
בעזרתם של כמה מכשירים שפיתחו מעבדות "בל טלפון",
הילדים נבדקים כדי למצוא את הדרגה המדויקת
של אובדן השמיעה שלהם.
מורים שאומנו במיוחד עובדים איתם.
הייתי לוקחת את האוזניות שלי עם המשדר שלי,
שענדתי על החזה.
המיקרופון מתחבר ישירות מהמורה
למכשירי השמיעה של הילדים
ומגביר את הצליל שהם שומעים.
אסרו עלינו להשתמש בשפת הסימנים,
אבל כשהמורה לא הסתכלה, היינו מסמנים זה לזה מתחת לשולחן
עד שהמורה שוב הסתכלה.
אם נשים ילד בסביבה של שפת הסימנים,
הוא ילמד לסמן.
אם נשים ילד בסביבה מדברת, הוא יהיה חייב לדבר.
וזה לא אכזרי לעשות את זה.
אם היית מסמן, היו מכים אותך בסרגל על הידיים.
הצלחתי לזהות את הצליל "צ'".
המורים היו מאושרים.
"אתה יודע להגיד צ'."
אז המורה הייתה עוצרת את השיעור
וקוראת למורים מכיתות אחרות
לבוא למסדרון
והן היו אומרות, "תגיד את זה שוב. אתה מוכן להגיד צ' שוב?"
וכולם אמרו "ואו!"
הרגשתי פרץ הערכה עצמית כתוצאה מכך.
- נוח על משכבך בשלום קמצן -
ואז בכיתה ה' שיחקתי במחזה.
"מזמור חג המולד".
ולא היו שום סימנים.
זה היה רק דיבור…
וכמה אנשים שומעים באו,
והם מחאו לנו כפיים,
כאילו היינו מעולים.
הרגשתי כל כך טוב.
אז בסוף המחזה ההוא,
שאלנו, "הבנתם משהו מזה?"
והאנשים השומעים אמרו…
"לא הבנו שום דבר."
הם הכריחו אותנו לשמוע ולחשוב כמו אדם שומע.
'כנתי כ'טיס ח'מולד.
אני רוצה שתעשה הפסקות.
'כנתי…
מורים עדכנו את הוריי,
"הבת שלכם לא מתקדמת היטב."
זה היה כמעט כמו, "את לא שומעת או מדברת?
"את טיפשה."
כ'יסטין מיל'ה את הכד ב…
בסדר, אבל שכחת חלק מזה.
שפת הסימנים היא שפה בפני עצמה.
שפת הסימנים כל כך חשובה לי.
זה מי שאנחנו.
הם רואים באנשים חירשים משהו רע.
פגם,
תקלה.
לקות שמיעה.
אנחנו לא לקויים.
זינזר אמרה,
"אקח מורה שתלמד אותי את שפת הסימנים,
"אלמד לסמן.
"אוכל לתקשר איתכם תוך חודשיים."
את לא מבינה.
לוקח שנים ללמוד את שפת הסימנים.
צריך לחיות, לישון, לאכול ולנשום עם חירשים
כדי להבין את התסכול ואת הדיכוי.
כל מה שהיא אמרה, הם אמרו, "לא, לא, לא.
"לא מקובל, בלתי אפשרי.
"לעולם לא תוכלי להיות נשיאת גליודט."
ממש נדהמתי.
אז עזבנו.
מה שהיא ניסתה לעשות נכשל.
אז חזרנו לקמפוס.
ובאותו רגע
הייתה כזו תחושת חיבור עמוקה.
התפתחה תחושה של העצמה.
התחלנו להאמין בעצמנו.
שאנחנו ננצח.
מנהיגי הצוות, אלה מנהיגי הצוות שלנו.
ראינו תקווה.
אומרים לי שד"ר זינזר בדרכה…
למועדון העיתונאים.
והיא אמורה להגיע בקרוב.
אבל לא רצינו לעכב אתכם עוד,
וגברת ספילמן נוכחת כדי להתחיל בהליך.
זינזר ישבה במושב הקדמי, אני ישבתי במושב האחורי.
ראיתי שהיא מחזיקה את הטלפון שלה ומדברת.
ולא היה לי מתורגמן.
אחר צהריים טובים, גבירותיי ורבותיי.
מטרת התדרוך הזה
הוא לאפשר לחבר הנאמנים של אוניברסיטת גליודט
למסור הצהרה.
ואני אומר, "את יכולה להוריד אותי בגליודט."
והיא אומרת, "לא.
"אנחנו נוסעים למועדון העיתונאים הלאומי."
הייתי נעול ברכב.
יחד אנחנו מאוחדים.
שלום, ד"ר זינזר.
להפתעתי הרבה, המנחה הישיר שלי
תפס אותי ואמר, "טוב, עכשיו אתה צריך לעלות
"ואתה צריך לתמוך בחבר הנאמנים."
ועכשיו ברצוני להציג בפניכם את…
ד"ר קינג ג'ורדן.
וקינג, אולי יש לך מילה או שתיים
שתרצה לומר לאנשים האלה.
אני רוצה שתדעו שעליי לפעול בהתאם לאינטרס
של אוניברסיטת גליודט.
לכן, זו אחריותי כדיקן
לתת לה כל תמיכה שאני יכול במאמץ הזה.
אתה מבקש מהסטודנטים להפסיק למחות?
זו עמדה קשה מאוד בשבילי,
אני רוצה שתדעו.
צר לי מאוד שהפכתי למוקד כאן.
זה היה קשה לי מאוד.
תזכור, הייתי דיקן, אז הם יכלו לפטר אותי בן רגע.
אתה חושב שהגיע הזמן שהמחאה תיפסק?
כן, כן.
אני חושב שהגיע הזמן להיכנס לדיאלוג משמעותי
עם הנשיאה השביעית החדשה של גליודט.
תודה.
הייתי בהלם.
ניסינו לעשות הרבה בשבילו,
ואז ברגע הזה, אתה בוגד ככה
ומחליף צד?
זו עמדה קשה מאוד בשבילי,
אני רוצה שתדעו.
אתה חלש, כל כך חלש, תראו את זה!
אנחנו כאן כדי לתמוך בך.
זו אחריותי כדיקן לתת לה כל תמיכה שאוכל
במאמץ הזה.
הרגשתי נבגדת.
חשבתי לעצמי,
"הוא לא באמת חירש."
הערכים שהוחדרו בו בילדותו
היו נטועים בעולם שומע, וזה נשאר איתו.
אם הוא היה נולד חירש, אני לא חושב שהוא היה בוגד.
פשוט הייתי מועמד לתפקיד
ומשום שאני חירש,
הפכתי למוקד יותר מכפי שהייתי צריך להיות.
בקמפוס, סטודנטים עודכנו
במה שנאמר במסיבת העיתונאים.
זו הייתה כזו נקודת שפל בשבילנו.
אני מצפה שהסטודנטים יעזרו ללמד אותי
על חירשות ועל שפת הסימנים, שאני מתחילה ללמוד עכשיו.
הם תמיד מנצחים.
בשביל הסטודנטים, זה הגביר את הכעס שלהם.
כרגע דברים כבר יצאו משליטה,
כמו שאתם יודעים.
שיטת המינהל בקמפוס נשברה.
- ד"ר אליזבת זינזר -
- ג'יין בי -
אם זה ימשיך לצאת משליטה,
אצטרך לנקוט אמצעים כדי לשלוט במצב.
בכתבה הפותחת שלנו הערב, חברי חבר הנאמנים
העבירו יום בישיבות תכנון
שנועדו לבנות אסטרטגיית שליטה בקמפוס גליודט.
כל הזמן אמרנו, "בלי אלימות, בלי נזק.
"בלי אלימות, בלי נזק."
מסתבר שנצטרך לעצור כמה אנשים.
- לא ניכנע!!! -
ממילא ראו אותנו באופן סטריאוטיפי,
"אם הם לא מדברים, הם בטח טיפשים."
אז עכשיו נרצה להוסיף אלימות?
זוז מהמדרכה, אדוני.
התקשורת הייתה שם עם המצלמות שלהם.
אם נתפרע, נאבד כל תמיכה.
אנחנו זקוקים לתמיכה מבחוץ, במיוחד של התקשורת.
יש הרבה מצלמות עלינו.
האיומים, הטרדות, הפגנות, הפרת סדר…
כל מה שאני רוצה זה שתדעו בדיוק מה יקרה
לפני שתעשו משהו.
זה מאמר מערכת. "נראה שהסטודנטים לא מבינים
"את הנזק שהרפתקת האקטיביזם הזו עלולה לגרום
"למוניטין של האוניברסיטה."
אז המשטרה הכתה סטודנט בפנים.
מי שכתב את זה…
לך תזדיין.
משלמי המיסים האמריקאיים, להבנתי,
משלמים 75 אחוזים מעלויות האוניברסיטה.
מה אם הקונגרס יגיד, "נפסיק את המימון הפדרלי
"אלא אם כן תחזרו ללימודים?"
מה אם הכול יתפוצץ…
עד כדי כך שהקונגרס יפסיק את המימון?
גליודט תיסגר.
- יום רביעי -
עד יום רביעי
לא ישנו שלושה ימים.
- נשיא חירש עכשיו! -
לא אכלנו הרבה.
אז אנשים היו מותשים.
אני בטוח שאתם מותשים,
אז אני רוצה שהפגישה הזו תהיה קצרה…
מישהו עדכן אותנו שהציעו לנו להתראיין
באותו ערב בטלוויזיה הארצית.
ייתכן שיהיו מיליון צופים.
אז הם ביקשו ממני לעלות לשידור חי,
עם זינזר.
היית רוצה שזה יהיה אתה?
בלימוזינה הייתי לחוץ מאוד.
הייתה עליי אחריות עצומה.
זו הייתה ההזדמנות האחרונה שלנו להישמע.
אז שמתי את מכשירי השמיעה שלי.
אני אוהב לשמוע כי אני אוהב שיש לי מודעות סביבתית.
בסדר, עוד דקה לשידור.
תודיע לי כשתהיה מוכן? - אנחנו מצלמים.
הטענה של הסטודנטים באוניברסיטת גליודט לחירשים
היא שמינהל האוניברסיטה שלהם מסרב להקשיב,
ולכן הסטודנטים סגרו את האוניברסיטה.
הייתי עם חברים שלי במעונות.
הרבה סטודנטים היו יחד בכמה חדרים.
היא תהיה בין אורחינו, כמו גם
נשיא אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת גליודט, גרג לייבוק.
תשע, שמונה, שבע, שש…
…חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.
ומתחילים.
כאן "נייטליין" מבית "איי-בי-סי ניוז".
מדווח מוושינגטון, טד קופל.
ייתכן שזה יפריע לכם לרגע,
אבל אם אי פעם היה תוכן של תוכנית
שחייב להיות נגיש ללקויי השמיעה בעם,
זו התוכנית הערב.
לחירשים ולקויי שמיעה רבים
אין נגישות לטלוויזיה עם כתוביות, אז הערב כולכם יכולים גם לקרוא.
בזמן שאתם מקשיבים וצופים בסיפור שהוא
חשוב מאוד ללקויי השמיעה שבינינו.
אנחנו עולים לשידור חי בעוד 90 שניות.
היו כל כך הרבה דברים לחשוב עליהם,
המון מחשבות הציפו אותי.
ואז קשרי תקשורת נתנו לי פידבק,
והיה איפור וכולם טפחו עליי.
וחשבתי, "לא, לא, לא, זה יותר מדי.
"אני פשוט צריך להתרכז."
ואז אמרתי לעצמי…
"אני חירש.
"זה מי שאני.
"כל מה שאני יכול לעשות…
"הוא להיות מי שאני."
ארבע, שלוש, שתיים, אחת.
ד"ר זינזר…
האם לא מגיע רגע שבו את חייבת לומר
שהאוניברסיטה חייבת להיות מסוגלת לבצע את משימתה,
ואם היא לא יכולה לעשות את זה איתי, היא תצטרך לעשות את זה עם מישהו אחר?
אני מאמינה שכרגע
יש סנטימנט חזק מאוד שנשלח אליי
בבקשה שאתפטר,
אבל אני לא משוכנעת כרגע שזו תחושה אחידה.
קיבלתי הרבה ביטויי תמיכה…
איך זינזר הייתה?
היא הייתה מקצועית מאוד.
קיבלתי תמיכה מקינג ג'ורדן.
רגועה מאוד.
עכשיו גרג, תן לי לשאול אותך את זה.
האם תהיה מוכן
ליצור פתרון כלשהו שיהיה לטובת כולם?
מה שקורה עכשיו לא מועיל לאף אחד.
טוב, טד…
הדברים שלי עכשיו מכוונים לד"ר זינזר,
כי אני מרגיש שזה חשוב מאוד להתייחס למה שהיא אמרה.
אני מבקש שתגיב באופן קצת יותר ישיר
לשאלה ששאלתי אותך, שהיא,
כיוון שהיו דיבורים על דיאלוג,
האם יהיה אפשרי לדוגמה מחר שאתה…
איך גרג היה?
זה היה כמעט כמו,
"אתם מדברים עליי ואני בטלוויזיה הארצית…"
הוא היה חסר ביטחון.
…לשבת ולנסות למצוא פתרון.
אנחנו מתקרבים לסוף שנת הלימודים,
אני בטוח שהחיים של הרבה אנשים משובשים כאן.
האם אי אפשר להשיג שום דבר באמצעות דיאלוג, אפילו עכשיו?
ישבתי וחשבתי, "זה ממש לא טוב."
אולי פחדתי.
אז אני מחויבת לקבל את האחריות
שהסכמתי לקבל בערב ראשון שעבר,
עד שחבר הנאמנים יבחר לבקש ממני להתפטר…
הוא פשוט קיבל את זה.
…קיבלתי את התפקיד לאחר שהוזמנתי לשרת כנשיאה…
המנטליות שלו הייתה כמו של רוב החירשים.
בדיוק כמו אבא שלי.
"תשימו אותי במרתף? בסדר."
הוא פשוט קיבל את זה.
זה פשוט הרגל.
הם קיבלו את זה במשך זמן רב כל כך,
ומוטמעת בהם אמונה עזה
שחירשים לא מסוגלים לכלום.
תעשה מה שאומרים לך.
תישאר איפה שאתה.
הם מפנימים את זה שאומרים להם שהם לא יכולים כל חייהם.
ולכן המילה הזו, "לא יכול"…
היא פשוט תקועה להם בראש.
- תנו לי לשאול עוד שאלה אחת ואז לסכם את הדיון. -
ד"ר זינזר,
אני יודע שאת יכולה להבין את זה, כי את אדם אמפתי.
את יכולה להבין את זה עד כדי כך
שאולי אפילו תגידי,
"אם זה חשוב כל כך
"לכל האנשים האלה, אני אתפטר?"
לחבר הנאמנים יש סמכות לשפוט
מי יהיה הנשיא הבא. אני לא בעמדה לעשות את זה.
נותרו לנו 30 שניות אחרונות.
תודה, טד. אני מאמינה
שלחירשים יש יכולות גדולות…
אז תוכיחי את זה!
אני יכולה לסיים… אני יכולה לסיים את ההצהרה שלי?
אני באמת מאמינה… אני מאמינה בכל ליבי
שאדם חירש יום אחד…
לא, אלה חדשות ישנות. נמאס לי מההצהרה הזאת.
"יום אחד" שוב ושוב. "יום אחד אדם חירש…"
אנחנו חייבים לשבור את המעגל הזה.
אנחנו שומעים את זה 124 שנים.
נמאס לנו לשמוע את ההצהרה הזו.
ואז הוא התחיל סוף סוף לדבר.
זה פשוט מעגל.
בכל פעם שנשיא חדש מתמנה, הם אומרים, "טוב, יום אחד."
נשיאי עבר תמיד אמרו את זה. "יום אחד…"
אגיד לכם מה, כן, נחרוג מעט מהזמן.
ד"ר זינזר צריכה לקבל הזדמנות להגיב לזה.
תודה, טד. אני רוצה לומר שלאוניברסיטה מגיע
שיהיה לה כוח להמשיך אל העתיד,
בין אם… -סלחי לי.
את רומזת שאדם חירש לא יכול להמשיך את זה אל העתיד?
בכלל לא.
גרג, אני מצטערת שההצהרה שלי מצערת אותך.
הסימון שלו נעשה אמוציונלי יותר.
אז זה מראה שנשיאי עבר
נכשלו, אם הם לא הצמיחו מנהיגים חירשים.
הוא מצא את הקול שלו.
תזכרו, בחבר הנאמנים יש 17 אנשים שומעים.
כמעט כולם לא יודעים לתקשר בשפת הסימנים.
כולם לא יודעים כלום על חירשים.
הם באים ונפגשים שלוש פעמים בשנה, הם מצביעים על דברים והם הולכים.
אני רוצה להיות הכי חירש שאני יכול.
הם לא יודעים שום דבר על חירשות,
אז ד"ר זינזר לא אמורה להקשיב לחבר הנאמנים.
הם צריכים לממש את הדרישות שלנו ואת השאיפות שלנו, כי אנחנו יודעים.
טוב, חברים, אני חושש שאנחנו באמת חייבים
לסיים את הדיון הזה עכשיו.
זו התוכנית שלנו להערב. אני טד קופ…
- יום חמישי -
- צפרו למען נשיא חירש עכשיו -
הסטודנטים זוכים לחיזוק כשצפירות מכוניות שהם לא שומעים
מריעות לתמיכה במאבק שלהם.
- כוח לחירשים תנו לאמריקה לראות/לשמוע אותנו! -
אנשים נופפו מהחלונות.
- צפרו -
זה היה כזה… אוי, סליחה על זה.
סליחה.
זה קטע של שומעים, אני יודע.
פתחתי את העיתון, עמוד השער.
- קבוצות ארציות מצטרפות למחאת גליודט -
יש לי צמרמורת.
מה שהתחיל כמחאת סטודנטים
במכללה הליברלית לאמנויות היחידה המיועדת לחירשים
גורף תמיכה ארצית הערב.
אני תומכת בסטודנטים.
זו חובה בעיניי.
אני חושבת שזה רעיון טוב.
זה פשוט התפוצץ וזה היה חזק.
והגיעו עוד שיחות מרחבי ארה"ב
שהציעו תמיכה וכסף.
אפשר לשלוח תרומה
לאגודה הלאומית למען החירשים, לקמפיין "נשיא חירש עכשיו".
למעשה, הסטודנטים טוענים שהם גייסו
יותר מ-27,000 דולר למאבק שלהם.
אנחנו מתחזקים
ואנחנו גדלים עוד ועוד כקבוצה.
אנשים ביקשו ממני ריאיונות כל הזמן.
גרג "לה-בוק".
גרג לייבוק.
הוא גרג "הילבוק".
מישהו בא ונתן לי מיקרופון,
ואמרתי, "לא, אני לא צריך את זה. לא, אני בסדר. תודה."
אתה חושב שהם חשבו
על טובת האוניברסיטה?
לא.
אנחנו מבינים
שיש אוטובוסים שמלאים באנשים מרחבי ארה"ב
שבאים הנה להשתתף.
אנחנו מקבלים דיווחים
לא רק מרחבי ארה"ב, אלא מכל העולם.
בשוודיה, בגרמניה, באפריקה.
קיבלנו פקס מסין.
לא הבנתי את השפה הסינית,
אבל הייתה תמונה של אדם מריע.
זו ראשיתה של התנועה לזכויות האזרח שלנו.
כשאתה אומר שהסטודנטים בגליודט
מדוכאים, למה אתה מתכוון?
האם אנשים לבנים מדברים בשמם של שחורים באוניברסיטה?
היו הרבה אפרו-אמריקאים
ברחוב שהריעו לנו.
הם הבינו.
- …לתפקד בעולם שומע! -
במשך שנים רבות החירשים היו מיעוט די פאסיבי.
השבוע הם די תובעניים.
אנשים שומעים אומרים לנו מה הם יכולים לעשות למעננו.
הם נוטים לומר "נעזור לכם,"
אבל מה שאנחנו מבקשים…
זה לעשות את זה בשביל עצמכם? -כן.
אנחנו מביעים את אכזבתנו
מפעולתם של חברי חבר הנאמנים. הסטודנטים בגליודט צודקים.
הגיע הזמן שחברי חבר הנאמנים יודו שהם טעו.
לא נעצור.
נמשיך להילחם.
קודם היינו בחשכה…
עכשיו העולם ראה אותנו.
אנחנו מתחזקים עוד ועוד
ואנחנו ממש חזקים עכשיו.
עד לאותו זמן חשבתי שזו רק מחאת סטודנטים.
ולקח לי זמן מה
להבין שזו לא רק מחאה.
זו מהפכה.
וישבתי שם וחשבתי,
"מה עשיתי?
"אני דיקן עכשיו…
"אבל אהיה חירש לעד."
אתמול
מסרתי הצהרה שמכירה בסמכותו החוקית של חבר הנאמנים
לקבוע מי יהיה נשיא אוניברסיטת גליודט.
למעשה, התגובה האישית שלי להחלטה של חבר הנאמנים
הייתה ועודנה כעס.
אני חייב כעת להצהיר על תמיכתי
בעמדתה של קהילת גליודט.
ואז קינג אומר, "טעיתי,"
וחשבנו, "הו, הו."
לעיתים קרובות אנחנו אומרים שהמורה הכי טוב
הוא תלמיד טוב.
אוניברסיטת גליודט לומדת המון מהסטודנטים שלה.
הם הפכו למורים שלנו.
כל החירשים חייבים לסטודנטים בגליודט חוב של הכרת תודה
על ההתעקשות על כך שהזמן שלנו הוא עכשיו.
מצטרפת אליי עכשיו בשידור חי כאן בגליודט
אחת ממנהיגי הסטודנטים, בריג'ט בורן.
את יכולה לשתף אותנו במשהו מתגובת הסטודנטים
לשינוי העמדה של ד"ר ג'ורדן?
הוא חווה התעוררות.
זה היה כזה, "אני מבין את זה."
הוא הפך לאדם חירש חדש, טוב יותר.
הוא הבין שבמקום "הפסדתי…"
לא.
זה בסדר להיות חירש.
אתמול תמכת בנשיאה זינזר.
הערב, אם הם צופים
או אם יש לך מסר אליהם, מה הוא יהיה?
אני מבקש מד"ר זינזר להביט אל תוך ליבה…
להסתכל על מה שקורה ברחבי המדינה,
ובאמת לחשוב ברצינות
על המשמעות של זה לעולם החירשים.
- האם גרג שם ג'י-איי -
הגעתי לאוניברסיטת גליודט
ומצאתי משבר שהולך וגדל.
התעוררתי…
מסתבר שלילה קודם לכן, כשכולם ישנו,
הייתה מסיבת עיתונאים.
הסמל של המשרד הזה משמעותי כל כך,
שאנחנו חייבים להגיב לעניין הגדול יותר.
לכן סיכמתי
שהדרך הטובה ביותר להשיב את הסדר על כנו
היא להגיש את התפטרותי.
ואו, היא באמת התפטרה!
וכולם אמרו, "הטלפון-טקסט, הוא בשבילך."
אז הייתי צריך לחצות את הקמפוס.
- יום ראשון -
וכשנכנסתי לוואן, הם דרכו עליו.
לא הייתה לי אפילו הזדמנות לסגור את הדלת.
הטלפון-טקסט היה בתא זכוכית.
כמו אקווריום זעיר, וכולם בוהים בי.
- זה גרג ג'י-איי -
הייתי ממש ליד גרג.
היינו אני, טים, בריג'טה, ארבעתנו.
היינו ממש קרובים.
והיה כתוב, "מי האחים שלך?"
כדי לוודא שאני לא מתחזה שמקליד.
- ברוס סטיבן ננסי -
…ג'יין בסט ספילמן.
יש לה הצהרה לחלוק איתכם.
גברת ספילמן?
ערב טוב.
היה, כפי שכולנו למדנו השבוע,
פער גדול בהבנה שלנו
את מורכבות הבעיות שהתמודדנו איתן.
בעיני כמה אנשים, הפכתי לחסם
לעתידה של האוניברסיטה.
- ברצוני לעדכן אותך… -
וכיוון שעתידה של גליודט חשוב לי מאוד,
אני מסירה את החסם הזה.
היום הגשתי את התפטרותי.
- ספילמן התפטרה -
התא פשוט רעד.
בטלפון-טקסט רצו אותיות אקראיות.
חבר הנאמנים לא נקרא פשוט
לבחור נשיא,
אלא לעזור בהגשמת חלום.
בחירתו של אדם חירש
לנשיאות
של המוסד החינוכי הגדול ביותר
של החירשים ולקויי השמיעה
בעולם.
- איי קינג הוא הנשיא -
הסטודנטים והמנהיגים שלהם:
טים,
בריג'טה,
גרג,
ג'רי.
מצאתם אחדות,
בניתם עוצמה ותכלית,
הפגנתם אומץ
וגיליתם כוח
להשפיע על העתיד שלכם.
סטודנטים באוניברסיטת גליודט הערב
מברכים על מה שהם מכנים עידן חדש ואמיץ.
לא תהיה כל נקמה בסטודנטים
על המחאה שלהם,
ובחבר הנאמנים יהיה רוב של חירשים.
קינג! קינג! קינג!
השבוע אנחנו יכולים באמת לומר
שאנחנו, יחד ומאוחדים,
התגברנו על ההתנגדות שלנו עצמנו לעמוד על זכויותינו.
כוח לחירשים!
כוח לחירשים! כוח לחירשים!
כוח לחירשים! כוח לחירשים! כוח לחירשים!
איך אני מרגיש?
לא מהעולם הזה.
אני לא יכול להסביר את זה.
הרגשתי כל כך גאה.
מעולם לא הייתי גאה כל כך
להיות חירש.
אנחנו אחד!
שכחנו
כל מה שקרה בינינו באותו שבוע.
אנחנו שומעים כל הזמן, "אתה לא יכול, אתה לא יכול."
חשבנו, "לא, לא הפעם.
"חירשים יכולים."
הסתכלתי סביבי וחשבתי,
להיות חירשת בעולם שומע, זה לא מונע ממך כלום.
אתה תזכור את זה לנצח!
דיברתי עם סבא שלי.
הוא אמר, "צדקת."
הלב שלי הרגיש כבד.
לראות את סבא שלי אומר לי את זה.
בטוח עשיתי משהו נכון.
העולם חושב שאנחנו שום דבר!
האם אנחנו שום דבר?
לא!
אנחנו שום דבר? - לא!
אנחנו נישמע!
הניצחון בגליודט היה חלק מתנועה גדולה יותר
למען זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות
כעבור שנתיים הקונגרס העביר
חוק שוויון זכויות לאמריקאים עם מוגבלויות
איי. קינג ג'ורדון כיהן כנשיא אוניברסיטת גליודט במשך 18 שנה
וחירשים מכהנים בתפקיד מאז
תרגום: שני רז