Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
TENTO FILM SA ODOHRÁVA POČAS JEDNÉHO TÝŽDŇA NA JAR ROKU 1988
Môžeme?
Nevidím tu tlmočníka.
Na čo je ten mikrofón?
Posunkujem asi v tomto okruhu.
Hej, asi takto.
Ale keď som emotívny, veľa sa hýbem.
Asi bude lepšie, keď si nasadím okuliare.
Dobre.
Ale aj bez nich budem v pohode.
Pripravení?
Áno! Konečne!
Chcem vyrozprávať príbeh.
GALLAUDETOVA UNIVERZITA WASHINGTON, D.C.
JEDINÁ UNIVERZITA PRE NEPOČUJÚCICH NA SVETE
Bol som v priateľkinej izbe.
NEDEĽA
Zrazu…
…začali blikať svetlá…
a ja som cítil vibrácie.
Niekto kopal na dvere…
…čo znamená: „Rýchlo!“
Tak som rýchlo šiel k dverám…
…a šiel som dole k vchodu do areálu.
Sme na Gallaudetovej univerzite,
kde študenti protestujú,
lebo sa chcú angažovať do budúcnosti svojej školy.
Bude sa menovať nový rektor
a študenti chcú na danej pozícii svojho človeka.
Práve som sa vracal z KFC.
Jedol som počas jazdy.
Druhou rukou som posunkoval,
ale chodil som s počujúcou, ktorá zo mňa mala stres.
Hovorila si: „Nepočujúci šofér! Oči na cestu!“
Hovorím: „Pokojne.“
Keď som prišiel do areálu školy…
ľudia búchali
na kapotu môjho auta.
Študenti dnes celý deň demonštrovali
pri bránach Gallaudetovej univerzity,
zatiaľ čo vnútri zasadala správna rada.
Ak študenti dosiahnu svoje,
univerzita bude mať prvého nepočujúceho rektora
za 124 rokov.
Kráčala som dole kopcom a videla som množstvo ľudí.
Vo vzduchu bolo cítiť nadšenie.
Pomyslela som si: „Za rektora zvolia nepočujúcu osobu.“
Toto je jediná univerzita pre nepočujúcich na svete
a počas svojej 124-ročnej histórie nemala nepočujúceho rektora.
V roku 1864 prijal Abraham Lincoln zákon
zakladajúci prvú vysokú školu na svete pre nepočujúcich.
NEPOČUJÚCI REKTOR! IHNEĎ!
Prišiel ten čas. No tak!
Niekto tam priniesol krabicu.
Boli v nej letáky.
Niekto mi dal kúsok papiera.
Videla som ten papier…
…vzala som si ho a prečítala.
Vidíš, vravela som ti.
Počujúci ľudia.
Obzrel som sa a zrazu…
Na Gallaudetovej univerzite to dnes žije.
Členovia správnej rady školy
obišli dvoch nepočujúcich kandidátov na rektora školy…
v prospech ženy, ktorá počuje.
Toto odmietam akceptovať.
Finalistami sú dvaja nepočujúci,
Harvey Corson a I. King Jordan,
dekan Gallaudetovej univerzity na fakulte umenia a vied.
Kontroverzné je, že treťou kandidátkou
je počujúca žena Elisabeth Zinserová.
Bolo nemožné, že vybrali počujúcu osobu, a nie nepočujúceho.
AKCEPTUJETE TIETO PAPIERE?
NECHAŤ ICH? VYHODIŤ? SPÁLIŤ? ÁNO!!
Boli veľmi nahnevaní.
Cítili sa byť urazení.
Chceli násilie.
Ako prvé mi napadlo, že to musíme nejak riadiť.
Úplne stratili kontrolu, vôbec sa neovládali.
Videl som vás na zázname.
Vyzerali ste fakt cool.
Bol som o dosť chudší.
Postavil som sa a povedal som: „Všetci sa posaďte.“
A všetci sa posadili.
V AFRIKE JE APARTHEID, TU SEGREGÁCIA NEPOČUJÚCICH
Cítim sa byť urazený rovnako ako vy všetci,
keď nám hovoria, že nepočujúci
nie sú kvalifikovaní!
Videl som jednotlivca, ktorý je zapálený…
…a je pripravený na boj.
Taký ste sa už narodili?
Pre ostatných ľudí
som bol nevinný anjelik, ale moji rodičia vraveli: „To nie.“
Bol som malý diabol z pekiel.
Ujasnime si to. Nie ste teda anjel?
Nuž, mám malú svätožiaru,
ale je trošku ošúchaná.
Je trošku nakrivo.
Môj otec bol najlepší zubný technik v okolí.
Mnoho ľudí tam chodilo kvôli môjmu otcovi,
ale netušili, že bol nepočujúci.
Technici v laboratóriu hovorievali:
„Je fakt trápne, že s nami pracuje nepočujúci.“
Tak ho umiestnili do podzemia.
A tam každý deň pracoval.
Nikdy mu nedovolili sedieť na poschodí.
Bol zatrpknutý?
Nepočujúci boli vtedy na to zvyknutí.
Len to akceptovali.
Ale ja to akceptovať nebudem.
Ako veľmi sa hneváte?
Ako veľmi?
Lepšie.
To sa mne nestane.
Svet nás nesmie zastaviť!
Táto kontroverzia upozornila
na skupinu ľudí, ktorá si zvykla robiť svoje
bez povšimnutia verejnosti:
na správnu radu Gallaudetovej univerzity.
Požiadal som ich, nech nám pošlú niekoho, kto nám to vysvetlí,
a oni povedali, že sú zaneprázdnení.
Sprostosť!
Členovia rady
nechceli verejnú konfrontáciu,
čo znamená, že sme pre nich nič neznamenali.
NEPOČUJÚCEHO REKTORA!
To je ich postoj!
Tak sme sa začali pýtať: „Kde sú členovia rady?“
Chceme vedieť prečo!
Chceme vysvetlenie!
Ja som vedel, kde členovia rady boli.
DNES VO WASHINGTONE
Nahnevaní študenti idú
k hotelu Mayflower, kde majú večeru členovia rady.
Ja som bol na čele.
Všetkých som viedol.
Študenti si ma jednoducho vybrali.
Bol som študentským prezidentom,
ale na pozíciu som nastúpil len pár dní pred udalosťami.
To nesmieme dovoliť! Nesmieme!
Takže ma hodili do vody bez toho, aby som vedel plávať.
Je to ako facka nám všetkým.
Mnoho ľudí za mnou začalo chodiť.
Akoby som bol ten zodpovedný.
Pozerali sa na mňa ako na lídra: „Čo mám robiť teraz?“
Kto to celé viedol?
Ja.
Členovia rady sú na treťom poschodí.
Viete, čo tam robia?
Sedia si tam, jedia dobré jedlo
a uťahujú si zo študentov.
Nedovoľte im odísť bez toho, aby sa s nami stretli.
Študenti teraz sledujú predsedníčku rady
Jane Bassett Spilmanovú.
Ach, tá žena.
Ľudia sa hnevajú a my tomu stále nerozumieme.
Zdá sa mi, že sme mali vybrať nepočujúceho rektora.
Bola zosobnením snobstva a bohatstva.
Oblečená vo svojej admirálskej uniforme.
Vy zastupujete Úniu nepočujúcich.
Bolo to chaotické.
Všetci sme naraz posunkovali.
Potrebovali sme sa zorganizovať.
Podľa washingtonskej polície budete zatknutí.
Je to vaše rozhodnutie.
A tak som sa rozhodla, že vyjdem na pódium.
Polícia má pocit, že dav je príliš blízko.
Musíte nám dať priestor.
Ja nepočujem nič.
Som úplne nepočujúca…
ale mám v sebe rytmus.
Viem dodržať takt.
Viem sa hýbať do hudby, lebo ju cítim.
Na strednej som bola roztlieskavačka.
Mali sme tanec na štýl Pacmana.
V našej komunite máme taký žart.
Nastúpime do auta a zapneme si rádio.
Tvárime sa ako: „Áno, hudba, super…“
A všetci sú v šoku.
Pohyb a rytmus…
sú všetko.
Spilmanová preč!
Uvedomila som si, že potrebujeme rytmus,
aby sme boli všetci na jednej lodi.
Spilmanová preč!
Dosiahli ste úspech.
Rada si vás teraz vypočuje.
Spilmanová súhlasila s rozhovorom so študentmi.
A polícia povedala, že ju bude chrániť.
Moje meno je Jane Bassett Spilmanová.
Som predsedníčka správnej rady.
Prepáčte, Jane.
Prepáčte, ale nie sme spokojní
s vaším nedávnym rozhodnutím.
Dlhujete im vysvetlenie…
Keď som sa stretol so Spilmanovou, bol som nahnevaný.
Mali sme nepočujúcich kandidátov. Boli sme na to pripravení.
Boli to dobrí kandidáti.
Dvaja proti jednej.
Dvaja nepočujúci proti jednej počujúcej.
A to vysvetlenie by ste im mali dať vy.
Tim, chceli ste odo mňa,
aby som sem prišla a porozprávala sa s vami.
Bola veľmi škrobená.
Mala som sa porozprávať so študentmi.
Ako typická dáma z Anglicka.
Ako…
…keby práve mala čaj o piatej.
Niečo spravím. Najprv sa porozprávajme
a potom uvidíme, dobre?
Myslím si, že je čas,
aby ste sa všetci vrátili na univerzitu.
Doprajme si pokojný večer…
Sprostosť!
Upokojte sa.
Mám otázku.
Ovládate posunkovú reč?
Nie, neovládam.
Nerozumela ničomu,
čo sa týkalo nepočujúcich ľudí.
Ničomu.
Dobre.
Jane, ak môžem…
A tak som sa spýtal: „Prečo?
Prečo ste zvolili Zinserovú?“
A ona povedala:
„Nepočujúci ľudia nie sú pripravení fungovať
vo svete počujúcich.“
Čože?
To vážne povedala?
Povedala to?
A tlmočníčka hovorí: „Dobre ste počuli.“
Chceli sme kričať.
Ale ako sa dá kričať…
…v našom jazyku?
Ich svet je možno tichý,
ale ich hnev je hlasný a jasný.
Som taká naštvaná, až mi je z toho zle.
Hovoríme s Dr. Zinserovou u nej doma v Greensboro.
Chcem, aby vedeli, že je pre mňa privilégiom
byť rektorkou takej skvelej univerzity.
Čakali sme 124 rokov.
Prečo? Prečo vybrali počujúcu?
Celé to vo mne vrelo.
Ako vidíte za mnou,
stovky študentov z Gallaudetovej univerzity
sa zhromaždilo v telocvični.
Nemyslím si, že môžeme
hľadieť na vlastnosti jednotlivca,
či už je nepočujúci alebo nie,
ako na jedinú kvalifikáciu na danú pozíciu.
V skupine sme spolu
rozoberali, čo urobíme ďalej.
Niečo musíme spraviť,
ale čo?
Spravíme zajtra manifestáciu alebo nie?
Mali by sme spraviť toto? Nie, tamto by sme nemali.
Čo ste teda spravili?
Nahneváme veľa ľudí.
Ktorý obchod?
Choď k tomu na Florida Street.
Nebolo to len o tom, aby bol rektorom nepočujúci.
Šlo o oveľa viac.
Počujúci ľudia nás stále ignorujú.
Študenti tvrdia,
že členovia rady sú zaujatí voči nepočujúcim.
Ideš!
Bol čas škrtnúť zápalkou.
Lynda, ešte jedna otázka:
Majú študenti nejakú šancu
zmeniť toto rozhodnutie?
Podľa prezidentky rady Spilmanovej
je toto rozhodnutie konečné. Svoj názor nezmenia.
Rozpútal sa oheň.
Teraz alebo nikdy. A my chceme teraz.
My chceme nepočujúceho rektora teraz.
Môj starý otec
mi zavolal na TTY.
Je to prístroj, pomocou ktorého telefonujeme.
AHOJ, DEDKO GA
GA znamenalo niečo ako „prepínam,
teraz môžeš písať ty“.
On ale veľmi rýchlo nepísal.
VIDELI SME SPRÁVY
Môj starý otec povedal…
PROSÍM, REŠPEKTUJTE STARŠÍCH
Ó, bože.
Nepovedal to, ale vedel som, čo tým myslí.
Máme to len akceptovať.
Skloniť hlavy.
Moji rodičia sa rozviedli, keď som mal šesť rokov.
Otcom mi bol starý otec.
V 30. rokoch chodil na Kolumbijskú univerzitu.
Nemali tam tlmočníka.
Musel odčítať z pier,
ale nakoniec získal tri rôzne tituly.
Mal teda odo mňa vysoké očakávania.
Nepáčilo sa mu, keď sme posunkovali na verejnosti.
Vždy mi hovorieval,
aby som posunkoval na malom priestore.
Tak som si povedal, že pomaly
budem svoj priestor zväčšovať.
Bolo to veľké riziko.
Hovoril mi, že je veľmi dôležité zapadnúť do sveta počujúcich.
Myslel som si: „Prečo?
Nemusím zapadnúť do sveta počujúcich.
Mám vlastný svet.“
PONDELOK
V dobe, ktorú niekedy poháňajú nahnevané,
hlučné demonštrácie…
TRÚBTE ZA NEPOČUJÚCEHO REKTORA
…bol ich protest, ako ich svet,
strašidelne tichý.
JE ČAS
Študenti na Gallaudetovej univerzite pre nepočujúcich
vinia školskú administratívu, že ich odmieta vypočuť.
A preto študenti
školu uzavreli.
Zamkli sme všetky brány.
A študenti použili autobusy…
…aby zablokovali vstupy do areálu.
Kto ste? Ochranka?
Pracujete tu? Ste zamestnankyňa?
Bolo to takmer ako v armáde. Rozostavili sme sa.
Spravili sme si základňu.
Sú študenti pripravení naďalej blokovať vchody?
To určite áno.
Zapredáme aj dušu, len aby sme mali nepočujúceho rektora.
My sme to tam riadili.
Študentov mimoriadne nahnevala
predsedníčka univerzitnej rady Jane Bassett Spilmanová…
POSUNKOM ROZUMIEM LEPŠIE AKO SPILMANOVÁ
…ktorá hájila výber rektora, ktorý neovláda posunkovú reč tým,
že „nepočujúci ľudia nie sú pripravení fungovať
vo svete počujúcich“.
Ten mylný výrok, vraj…
„Nepočujúci nemôžu fungovať vo svete počujúcich“…
je zjavne nepravdivý.
- Nepovedali ste to? - Nie.
Nepochopili ma, prekrútili moje slová.
A čo ste povedali?
Vtedy som komunikovala cez tlmočníka.
A boli to… veľmi unikátne okolnosti.
Nad hlavami nám lietali helikoptéry
a pred oknom stáli tisícky študentov,
ktorí kričali.
Bolo to chaotické.
Takže to, čo som povedala,
ani neviem, čo som povedala, lebo si to celé nepamätám.
- Máte dom v Bassette vo Virgínii. - Tri.
Máte tri domy,
kde sa môžete skryť.
Správne.
Pomysleli ste niekedy na odchod?
Ani raz.
Som typ človeka, ktorý verí…
…že keď už si raz vyberiem smer, o ktorom verím, že je správny…
aj keď prídu problémy, toho smeru sa budem držať.
NEVZDÁME SA, KÝM NEBUDEME MAŤ NEPOČUJÚCEHO REKTORA
Chceme ihneď nepočujúceho rektora!
Rada sa s vami rada stretne,
ak zvážite jednu vec,
ktorou je otvorenie areálu školy.
Nie!
Najprv nepočujúci rektor, potom otvoríme.
Takže sa s vami nestretnú,
kým neotvoríte areál školy.
Áno, to povedali.
Môžem dokončiť?
Nie.
Tak teda žiadna diskusia. Dovi.
Ak nechcete vyjednávať…
Čo ste teda povedali?
Chcú len, aby ste otvorili areál
počas stretnutia.
Študenti zamietli ponuku členov rady
na stretnutie, ak študenti otvoria brány školy.
Mnohé budovy boli prázdne.
Tabule v jednej triede rozpovedali príbeh.
Hodiny sa nekonajú
a každý, kto na ne príde, je zradca.
Ale v ten pondelok
mnoho študentov vyjadrilo vzdor.
Nechceli mať problémy.
Báli sa, že si tým pokazia známky.
A niektorí študenti neverili, že nepočujúci tú pozíciu zvládne.
Vysvetľoval som im, že ich musíme presvedčiť.
A oni povedali: „Nie, nemyslím si, že môžeme mať nepočujúceho rektora.
To nezvládneme.“
Na to som neustále myslel.
Hrozne som sa bál.
Nedával som to najavo, ale cítil som to v žalúdku.
Báli ste sa?
Nie.
Kto má na starosti kľúče?
Ak máte hovorcu študentov,
budú ho viac počúvať.
Kto je hovorca?
A vtedy sme sa rozhodli, že si musíme
vybrať lídra.
Nastal čas, aby sme si vybrali nepočujúceho rektora…
Opíšte Tima.
Veľmi nadšený, energetický.
Chceme, aby Spilmanová odišla z postu predsedníčky rady.
Boli to samí muži.
A ja som sa nútila sa pridať, lebo som musela.
Spilmanová možno má financie…
Ako by ste opísali Bridgettu?
…ale pre nepočujúcich nemá srdce.
Silná.
Ženská liberálka.
Bridgetta vždy presadzovala otázky týkajúce sa žien.
Jerry a ostatní z ročníka vraveli:
„Ó, Bridgetta vždy rieši práva žien.“
Podporujem ženy, som feministka.
Niekto sa spýtal: „Ak by bol záchranný čln plný nepočujúcich mužov
alebo druhý plný počujúcich žien,
do ktorého by si skočila?“
Podporujem ženskú rektorku,
no nepočujúci rektor je priorita.
Opíšte Jerryho.
Teraz prišiel náš čas. Dosť bolo utláčania!
Bol veľmi emotívny. Ľahko sa nahneval.
Búchal do steny
namiesto toho, aby našiel kľúč od dverí.
Greg, na druhej strane…
…bol extrémnym opakom.
Bol viac racionálny.
Aký je Greg?
Naozaj sa do toho chcete púšťať?
Hej.
Greg je veľmi tichý.
Aj jeho posunky sú malé.
Nedáva veľmi najavo emócie.
Nie je taký otvorený ako ja.
Moja energia mi lieta z rúk k iným ľuďom.
Ja viem prebudiť publikum.
A potom sme sa všetci zhodli,
že lídrom bude Greg Hlibok.
Všetci sme s tým súhlasili. Bez pochýb.
Mal som pocit, že on nie je ten správny.
Greg Hlibok bol obyčajným študentom
na Gallaudetovej univerzite.
Dostal pásku, ktorá symbolizuje ich poslanie.
Je lídrom hnutia.
…žite tým, kým…
…kým to nedosiahneme.
Mal som pocit, že to dali niekomu, kto nerozoznal rozdiel
medzi dierou v zemi a vlastným zadkom.
Ale vedeli sme, že bez plánu prehráme.
Ja o veciach nerozhodujem,
len vediem stretnutie. To je celé.
Budem teda rozhodovať, kto prehovorí.
Stretli sme sa s ľuďmi z fakulty, so zamestnancami, s absolventmi,
ktorí sa roky snažili presadiť nepočujúceho rektora.
Prišli študentom poradiť.
Čo bude ďalej?
Čo vy študenti plánujete urobiť?
Predstavili sme štyri požiadavky. Štyri.
Číslo jeden: nepočujúci rektor.
Nepohneme sa, kým nebudeme mať nepočujúceho rektora.
Dva. Spilmanová odstúpi z rady.
Tri. Päťdesiatjeden percent rady musia tvoriť nepočujúci.
A výrazne odporúčali pridať štvrtú požiadavku:
žiadne tresty.
Aby sa študenti cítili viac v bezpečí, ak sa zapoja.
Budeme aj naďalej tlačiť,
kým požiadavkám nevyhovejú.
To študenti chcú, nie?
Najdôležitejšie je nerozdeliť sa.
Musíme zostať spolu, držať spolu a byť silní.
Otvorte túto bránu a nebudete mať žiadne problémy.
Len otvorte túto bránu. Chceme ju otvoriť.
Prečo by sme mali?
Ale oni sa potom do areálu školy chceli dostať inak.
Potajme prestrihli plot…
…a dostali sa dnu.
Potom sa zrejme potešili, že sú vnútri.
Ale uvedomili si,
že sme zamkli aj miestnosti.
Prestanete s tým?
Nie. Natáčajte.
Snažím sa vyjednávať. Môžeme sa porozprávať?
Ale potom nás informovali,
že Spilmanová a rada
sú ochotní sa s nami porozprávať.
Ale nemali sme telefóny.
Ako dať študentom vedieť, že sa majú zísť?
Využili sme požiarne hlásiče.
Aby všetci vedeli,
že majú ísť von.
Pamätám si, ako som sa pozeral von oknom
a videl som more ľudí.
Boli ich stovky po celom areáli.
Čakali na Spilmanovú.
Čo v tej chvíli pre vás znamenala Gallaudetova univerzita?
To je veľmi zaujímavé.
Asi sa rozplačem.
Vezmite si toto miesto.
Som tu cudzí.
Vy všetci počujete.
Ale keď som prišiel tam…
…bol som doma. Bol to môj svet.
Keď som bol prvák na Gallaudetovej univerzite,
bola to pre mňa Mekka.
Na tej škole boli študenti zo všetkých možných kútov
a tam sa našli.
Chodia sem medzinárodní študenti z celého sveta.
Lebo na celom svete je len jedno takéto miesto.
Nepočujúci ľudia tu môžu byť sami sebou.
Keď som tam prišiel, dostalo ma to.
Je to ako ísť do inej krajiny,
kde každý hovorí iným jazykom.
Ako možno opísať príjemný pocit,
bezpečie?
Akoby ste boli s rodinou.
Svetlom komunity nepočujúcich je…
…Gallaudetova univerzita.
SPILMANOVÁ MUSÍ ODÍSŤ!
Preto sme nemohli akceptovať lídra,
ktorý nášmu svetu nerozumel.
Čakali sme, ako do miestnosti vojde Spilmanová…
aby sme videli, čo povie.
Keď začne rozprávať, počúvajte.
Ale ak nezmení rozhodnutie,
odídeme.
Dobré popoludnie.
Včera zvolila Správna rada Gallaudetovej univerzity
nového rektora.
Podľa posúdenia väčšiny členov rady
splnila Dr. Elisabeth Zinserová
s výnimkou,
a priznávam, že je to dôležitá výnimka,
ale s výnimkou
porozumenia a širokých vedomostí o nepočujúcich,
splnila tieto kritériá.
Avšak…
táto žena je hlboko oddaná tejto inštitúcii.
Je hlboko oddaná vám slúžiť
ako súca, úspešná rektorka.
Vyjadrite posunkami, čo Spilmanová robila.
Táto ruka je obeť.
A táto ruka je moc.
Je odhodlaná pracovať s vami
a byť silnou advokátkou nepočujúcich ľudí.
Práve som mal stretnutie s radou.
Zamietli naše požiadavky.
Videli sme, ako si myslia, že sú nadradení.
Máme pre to aj slovo:
audizmus.
Niekedy si ľudia neuvedomujú, že sú audisti,
ale niekedy áno.
A potom niekto spustil požiarny alarm.
Je veľmi ťažké prekričať tento hluk.
124 rokov.
Dosť!
Prišiel náš čas.
Už žiadne hlúposti.
Chceme nepočujúceho rektora
SPOLU ZA ROVNOSŤ
Pre mňa nie. Pre mňa to hlučné nebolo.
Keby vedela posunkovú reč, nemala by problém.
Tichá noc
Svätá noc
Všetko spí
Všetko sní…
Vyrastal som medzi nepočujúcimi.
Domácnosť bez bariér.
Sladký Ježiško spí, sní…
V tom čase v televízii neboli titulky.
Najlepšie chvíle môjho života teda boli,
keď sme sedeli za stolom v kuchyni a spievali sme si spolu.
Celé hodiny.
Búchali sme po stole.
Veci sa vylievali po stole,
lebo pri speve rukami zhadzujete veci
a vylievate ich.
Keď som bol malý, rodičia si všimli,
že trocha počujem.
Používal som načúvacie zariadenia,
vďaka ktorým som trocha lepšie rozprával.
Mohol som telefonovať, aj keď len s babičkou.
Niekto povedal: „Haló?“
„Haló?“ „Ó, to som rozumel!“
„Ako sa máš?“ „Dobre.“
„Aký máš deň? Aké je počasie?“
Pomyslel som si: „Páni!“
Pohladilo mi to ego. „Dokážem to!“
Preto môj otec povedal, že pôjdem do verejnej školy.
Myslel si, že škola pre nepočujúcich je horšia.
Skončil strojárinu bez tlmočníka.
Len si všetko sám čítal.
Myslel si, že na tom, že je nepočujúci, nezáleží.
Hovoril: „Skús hovoriť.
Skús odčítať z pier…
Snaž sa.“
Učiteľka v triede niečo hovorila.
Len som prikyvoval a tváril som sa, že viem, čo sa deje.
Pár slov som sem-tam zachytil.
Raketa.
Ale ak sa učiteľka otočila,
pozrela sa na tabuľu a niečo hovorila,
nevedel som, čo sa deje.
Tak mi povedala, aby som si sadol dopredu.
Deti mi hovorili:
„Máš pokazené uši.“
A tak môj svet ovládol smútok.
Toto bol svet počujúcich…
a ja som doň nepatril.
Niečo po druhej popoludní
sa rozšírili správy, že do areálu príde rektorka Zinserová.
UTOROK
Takže deň tretí…
Zinserová povedala, že príde do areálu univerzity.
Ako ste na to zareagovali?
Stovky študentov zaplnili prednú bránu pozdravmi.
CHOĎ DOMOV, ZINSEROVÁ!
Čo poviete svojim študentom,
ktorí hovoria, že vás nebudú rešpektovať,
lebo nie ste jednou z nich?
Verím, že keď sa zoznámime,
budeme mať vrúcny vzťah,
ktorý bude veľmi produktívny.
POČUJÚCA PEDAGOGIČKA REKTORKOU
Elisabeth Zinserová má
magisterský titul ošetrovateľky.
Ale žiadne skúsenosti s nepočujúcimi.
ZINSEROVÁ? CHABÁ SESTRIČKA!
Dr. Zinserová,
ste kvalifikovaná sestra a máte doktorát.
Pre nás kvalifikovaná nebola.
Kvalifikácia znamená, že rozumiete kultúre nepočujúcich a ste jedným z nás.
Nie je sem pozvaná ani tu nie je vítaná.
Nie je to jej univerzita.
Polícia chce otvoriť túto bránu.
Dobre, teraz musíme byť opatrnejší.
Ako sa plánuje dostať do areálu školy?
Môže sem prísť taxík?
Musíme vedieť, kto v taxíku sedí,
lebo nechceme, aby sem prišla Jane Bassett Spilmanová ani Zinserová.
Študenti nakúkajú do zásahových áut,
aby zistili, či v nich náhodou nesedí novozvolená rektorka.
Zastavte.
Otvorte kufor.
„Zinserová tam nie je. Fajn, môžete ísť do areálu.“
Nehrali sa na skrývačku.
No chceli ju nájsť a zabrániť jej vstupu.
Boli sme ako tajná vojenská základňa,
kde podvozky prichádzajúcich áut preverujú zrkadlami.
Cez študentské barikády sa dostane len pár vozidiel.
Zastavte.
„Zinserová tu nie je.“
Celý deň sa po škole šíria reči.
Zinserovú vraj mali priviezť helikoptérou
a vysadiť niekde v areáli.
Niektorých študentov som poveril pozorovaním helikoptéry.
Keby ju videli pristávať, mali si ľahnúť na zem.
Príchodu Zinserovej zabránime. Bodka.
Až kým tu neuvidíme nepočujúceho rektora.
Toho tu vrúcne privítame.
To je isté. Ale nikoho iného.
King Jordan, dekan Fakulty umenia a vedy na univerzite
a jeden zo zamietnutých kandidátov na rektora,
sa pridal k protestujúcim, aby im vyjadril podporu.
Chcel som byť rektorom.
DR. KING JORDAN ČLEN RADY
Som nepočujúci. Je jasné, že by som si želal,
aby Gallaudetova univerzita mala nepočujúceho rektora.
Keď ste prišli do areálu,
úprimne, úprimne, úprimne,
verili ste, že študenti uspejú?
Nie.
Dobre.
Zdravím. Som I. King Jordan.
Myslím, že mnohí z nás neverili, že študenti uspejú.
Som veľmi spokojný s prácou, ktorú sme vykonali
za posledných osem mesiacov. Ale som pripravený, uh…
Aký bol I. King Jordan?
Zdal sa byť veľmi milý a slušný.
Úsmev a vľúdnosť.
Vždy sa snažím hovoriť:
„Nesústreďme sa na to negatívne v slove ‚znevýhodnenie‘.“
Všetci, čo chodili na jeho hodiny,
povedali, že bol skvelý profesor.
Takže použijete vzorec
pre Z Y prvočísel mínus…
- Y. - Prvočíslo Y. Dobre.
Bol nepočujúci…
…ale nebol ním tak úplne.
Teraz nepočujem nič.
Vôbec nič. Žiadny zvuk.
Keby tu pristálo lietadlo, nepočul by som ho.
- Nič. - Nula.
Nula.
Celý život som bol počujúci,
ale kúpil som si motorku.
A raz večer som ňou išiel domov
a narazil som do auta.
Keď som sa prebudil, nič som nepočul.
Povedali mi, že mám ísť na Gallaudetovu univerzitu, že mi to pomôže.
V prvý deň som sa pokúšal posunkovať,
ale niektorí chalani si zo mňa uťahovali.
Na mojej prvej hodine som pozoroval profesora…
…a ten ani nepohol ústami.
Len…
Pomyslel som si: „Bože, ako to zvládnem?“
Naozaj som tam nezapadal.
Sme veľká rodina. Silná rodina. A ja chcem…
Študenti ma za rektora veľmi chceli.
Ale sú ľudia v komunite nepočujúcich,
ktorí hovoria, že nie som skutočne nepočujúci.
Ak so mnou chcete spolupracovať,
spoločne môžeme svetu dokázať, že nepočujúci dokážu všetko.
Ďakujem.
A sú ľudia v počujúcej komunite,
ktorí nerozumejú, aké to je byť nepočujúcim.
Takže ja som každou nohou v inom svete.
Balansujem medzi nimi.
CHCEME SPRAVODLIVOSŤ
NECHCEME POČUJÚCEHO REKTORA
Dnes sa pokúsim
začať potrebnú komunikáciu so študentmi
a požiadam ich, aby mi dali príležitosť
mať s nimi interakciu na osobnej úrovni.
V utorok popoludní som dostal žiadosť
od môjho priameho nadriadeného,
aby som Zinserovej pomohol stretnúť sa so študentmi.
Tak som šiel za študentmi
a o tejto žiadosti som im povedal.
Chceli sa s nami stretnúť v areáli školy, ale odmietli sme.
Spýtali sa: „A čo chcete robiť?“
Povedal som: „Stretneme sa na neutrálnom území.“
Študenti za mnou sa práve dozvedeli,
že sa uskutoční stretnutie medzi lídrami študentov
a Dr. Zinserovou.
Študenti hovorili: „Buďte silní, tvrdohlaví. Bojujte!“
Predstavte si typický, lacný motel.
Zinserová vstúpila.
Mala na sebe kostým. Bola oblečená do úspešného boja.
Veľmi autoritatívna. Bola plná elánu.
Prišla ukázať svoju silu.
„Ja to tu riadim.“
Ale potom začala rozprávať.
Neustále opakovala: „Spravím pre vás mnoho dobrého.
Nebojte sa.
Chcem vám pomôcť.“
Prišla z lekárskeho prostredia,
takže to videla tak,
že ak je niekto nepočujúci…
…treba to napraviť.
Je to tá istá stará pieseň dokola…
…už celé roky.
„Musím ti pomôcť.
Musím toto pre teba spraviť.“
„Napravme tvoje pokazené uši.“
Existuje filozofia…
…že nepočujúci môžu rozprávať.
ZRODIL SA TELEFÓN 2. JÚN 1875
Všetko to začal Alexander Graham Bell.
Myslel som, že je americkým hrdinom.
Keď poznáte druhú stranu toho, kým bol,
možno naňho zmeníte názor.
Jeho manželka aj matka boli nepočujúce.
A jeho najväčším problémom bolo, ako nimi spoločnosť opovrhovala.
Vnímal, že ich dve treba napraviť.
Tak sa snažil presadiť zmenu vo vzdelávaní nepočujúcich.
Svet je tichým miestom.
ŠKOLA HLASOVEJ FYZIOLÓGIE
Nič také ako zvuk neexistuje.
Oni ani nevedia, čo je slovo.
Bez slov nemôžu existovať myšlienky,
len pocity, ktoré nič nespája.
Keď som chodil do školy,
každý deň sme mali hodinu rozprávania.
Bol som na hodine a učiteľ ma vyvolal,
aby som niečo povedal.
Bude mať 3000 hodín individuálneho tréningu reči,
pričom sa naučí pohyby úst pre slová, ktoré nepočuje.
Musel som si dať ruku na učiteľkin nos.
Učí sa cítiť prúd dychu,
ktorý vydáva rôzne zvuky a pomocou zrkadla rozlišuje pohyby pier.
Celkom dobré. Viac zopni pery.
Bola som na plagáte mesiaca rečovej terapie.
BRIDGETTA NEPOČUJE, ALE UČÍ SA
Propagovali,
že som dievča, ktoré sa naučí rozprávať a počuť.
Vďaka viacerým zariadeniam z laboratória
Bell Telephone sa deti testujú, aby sa zistil presný
stupeň straty ich sluchu.
Pracujú s nimi špeciálne zaučení učitelia.
Vzala som si slúchadlá a vysielač,
ktorý som mala na hrudi.
Mikrofón vedúci od učiteľa
k načúvaciemu zariadeniu dieťaťa
zvyšuje zvuk, ktorý počujú.
Mali sme zakázané používať posunkovú reč,
ale keď sa učiteľka obzrela, posunkovali sme si medzi sebou,
až kým sa znova neotočila.
Ak umiestnime dieťa do prostredia, kde sa posunkuje,
naučí sa posunkovú reč.
Ak umiestnime dieťa do prostredia, kde sa rozpráva, bude musieť hovoriť.
A nie je kruté to tak robiť.
Ak ste posunkovali, dali vám po ruke pravítkom.
Porozumel som zvuk hlásky „č“.
Učitelia boli nadšení.
„Páni, už vieš povedať ,č'.“
Potom učiteľka prerušila hodinu
a zavolala učiteľky z ostatných tried,
aby prišli na chodbu.
Chceli, aby som pred nimi povedal „č“.
A všetci boli nadšení.
Trocha mi vďaka tomu stúplo sebavedomie.
V piatom ročníku som hral v školskej hre.
Vo Vianočnej kolede.
Nespievalo sa tam.
Len sa tam rozprávalo…
prišli nejakí počujúci
a tlieskali nám,
ako keby sme podali dokonalý výkon.
Cítil som sa výborne.
Na konci hry sme sa spýtali:
„Rozumeli ste vôbec niečomu?“
A počujúci povedali…
„Nerozumeli sme nič.“
Donútili nás byť počujúcimi a myslieť ako počujúci.
Vyrobí som vianučný podrav.
Rob pauzy.
Vyrobí…
Učitelia informovali rodičov:
„Vašej dcére sa veľmi nedarí.“
Bolo to asi takto: „Nepočuješ a nehovoríš?
Si hlúpa.“
Kristin napl studenú vo…
Ale niečo si zabudla.
Posunková reč je samostatný jazyk.
Posunkovanie je pre mňa veľmi dôležité.
Sme to my.
Nepočujúcich vnímajú ako niečo zlé.
Ako defekt,
chybu.
Ako sluchovo postihnutých.
My nie sme postihnutí.
Zinserová povedala:
„Nájdem si učiteľa a naučím sa posunkovú reč.
Naučím sa posunkovať.
O pár mesiacov s vami budem môcť komunikovať.“
Vy to nechápete.
Trvá roky naučiť sa posunkovú reč.
Musíte žiť, spať, jesť a dýchať s nepočujúcimi,
aby ste pochopili ich frustráciu a útlak.
Na všetko, čo povedala, odvetili: „Nie, nie, nie.
Neprijateľné. Nemožné.
Vy rektorkou byť nikdy nemôžete.“
Bol som naozaj uchvátený.
A tak sme odišli.
To, o čo sa pokúsila, nevyšlo.
A tak sme sa vrátili do areálu školy.
A v tom momente
sme pocítili hlboké prepojenie.
Cítili sme silu.
Začali sme si veriť.
Verili sme, že vyhráme.
Toto sú naši lídri.
Videli sme nádej.
Dr. Zinserová je na ceste…
do tlačového centra.
Mala by čoskoro doraziť,
ale nechceli sme vás ďalej zdržiavať.
Pani Spilmanová je tu a môžeme teda začať.
Zinserová sedela vpredu, ja vzadu.
Videl som, ako s niekým telefonovala.
A ja som nemal tlmočníka.
Dobré popoludnie, dámy a páni.
Dôvodom tohto stretnutia
je vyhlásenie členov Správnej rady
Gallaudetovej univerzity.
Povedal som: „Môžete ma vyhodiť na univerzite.“
A ona povedala: „Nie.
Ideme do Národného tlačového centra.“
Bol som zamknutý v aute.
Spolu sme zjednotení.
Zdravím, Dr. Zinserová.
Na moje veľké prekvapenie ma moja priama nadriadená
schmatla a povedala: „Dobre, pôjdeš hore
a podporíš radu.“
Teraz by som vám rada predstavila…
…Dr. Kinga Jordana.
King, možno máš pár slov,
ktoré by si chcel zdieľať.
Chcem, aby ste vedeli, že musím spraviť, čo je v najlepšom záujme
samotnej Gallaudetovej univerzity.
Preto je mojou zodpovednosťou ako dekana
podporiť novú rektorku.
Žiadate študentov, aby prestali protestovať?
Chcem, aby ste vedeli,
že som vo veľmi náročnej pozícii.
Veľmi ľutujem, že som sa ocitol uprostred pozornosti.
Bolo to pre mňa naozaj ťažké.
Bol som dekanom, takže ma mohli v minúte vyhodiť.
Myslíte, že by mali protesty skončiť?
Áno. Myslím si to.
Myslím, že nastal čas začať zmysluplný dialóg
s novou, siedmou rektorkou univerzity.
Ďakujem.
Bol som v šoku.
Snažili sme sa preňho veľa spraviť
a potom spravil takýto podraz
a zmenil strany?
Je to pre mňa veľmi náročná pozícia.
Chcem, aby ste to vedeli.
Si taký slaboch! Pozrite na to!
My sme ťa podporovali.
Ako dekan jej musím vyjadriť
všetku podporu.
Cítila som sa zradená.
Pomyslel som si:
„On nie je skutočne nepočujúci.“
Hodnoty, ktoré získal pri vyrastaní,
vychádzali zo sveta počujúcich a tie mu zostali.
Keby sa ako nepočujúci narodil, myslím, že by nás nezradil.
Bol som len kandidátom na danú pozíciu
a keďže som nepočujúci,
dostalo sa mi viac pozornosti ako malo.
V areáli školy študentov
informovali o konferencii.
Všetci sme boli sklamaní.
Očakávam, že študenti mi pomôžu vzdelať sa
v oblasti hluchoty a posunkovej reči, ktorú sa začínam učiť.
Oni vždy vyhrajú.
Študentov to ešte viac nahnevalo.
V tejto chvíli sa veci trochu
vymkli spod kontroly.
Systém riadenia na škole sa rozpadol.
DR. ELISABETH ZINSEROVÁ
Ak sa to bude zhoršovať,
podniknem kroky, aby sme sa dostali do normálu.
Naším hlavným príbehom je, že správna rada
strávila deň plánovaním toho,
akou stratégiou opäť prevezmú kontrolu nad areálom školy.
Stále sme hovorili: „Žiadne násilie ani škody.
Žiadne násilie ani škody.“
Nejakých ľudí budeme musieť zatknúť.
NEVZDÁME SA!!!
Ten stereotyp už sme poznali:
„Keď nevedia rozprávať, sú hlúpi.“
Chceme k tomu pridať násilie?
Uvoľnite chodník, pane.
Boli tam médiá aj s kamerami.
Keby sme robili výtržnosti, stratili by sme podporu.
Potrebovali sme podporu zvonka, najmä médií.
Mieria na nás mnohé kamery.
Vyhrážky, zastrašovanie, demonštrácie, nepokoje…
Chcem len vedieť, čo presne sa stane,
kým niečo spravíte.
V hlavnom komentári sa píše: „Študenti zrejme nechápu
rozsah škôd, ktoré tento odvážny aktivizmus
bude mať na reputáciu školy.“
Polícia zasiahla študenta do tváre.
Ktokoľvek to napísal…
…strčte sa!
Americkí platcovia daní
platia 75 % nákladov školy.
Čo ak Kongres povie, že stopne štátne financie,
pokiaľ sa všetci nevrátite na hodiny?
Čo ak sa všetko pokazí…
…až tak, že Kongres školu prestane financovať?
Univerzitu by zavreli.
STREDA
V stredu
sme už tretiu noc nespali.
NEPOČUJÚCI REKTOR!
Veľa sme toho nezjedli.
Ľudia boli zničení.
Určite ste vyčerpaní,
tak to nechcem naťahovať…
Niekto nám povedal, že nám ponúkli rozhovor
v ten večer v národnej televízii.
Možno to uvidí milión divákov.
A tak ma požiadali, aby som naživo vystúpil
aj so Zinserovou.
Chceli ste tam ísť vy?
V limuzíne som bol veľmi nervózny.
Bola to pre mňa obrovská zodpovednosť.
Bola to naša posledná šanca byť vypočutí.
A tak som si dal načúvací prístroj.
Rád počujem, lebo aspoň viem, čo sa okolo mňa deje.
Dobre, o minútu začíname.
- Dajte vedieť. - Ideme.
Študenti Gallaudetovej univerzity pre nepočujúcich
sa sťažujú, že ich správa školy odmieta počúvať,
a preto sa rozhodli školu uzavrieť.
Bola som s kamarátmi na internáte.
Mnohí študenti boli spolu na izbách.
Medzi našimi hosťami bude ona
a tiež zástupca študentov Gallaudetovej univerzity, Greg Hlibok.
Deväť, osem, sedem, šesť…
…päť, štyri, tri, dva, jeden.
A ideme.
Toto sú správy ABC News Nightline.
Z Washingtonu sa vám prihovára Ted Koppel.
Možno vás to bude chvíľu rušiť,
ale ak mal byť niekedy obsah programu
dostupný nepočujúcim spoluobčanom,
tak práve teraz.
Mnohí nepočujúci alebo osoby s poruchou sluchu
nemajú prístup k titulkom, ale dnes sú vám všetkým prístupné.
KEĎŽE SLEDUJETE PRÍBEH,
KTORÝ MÁ VÝZNAM PRE NEPOČUJÚCICH MEDZI NAMI.
Ideme naživo o 90 sekúnd.
Mal som toľko myšlienok.
Všetky mi lietali po rozume.
Ľudia z médií mi dávali spätnú väzbu,
dávali mi mejkap, mikrofóny.
A ja som povedal: „Nie, toto je príliš.
Musím sa len sústrediť.“
Potom som si povedal:
„Som nepočujúci.
To som ja.
Všetko, čo mám spraviť…
je byť sám sebou.“
Štyri, tri, dva, jeden.
Dr. Zinserová…
…nepríde čas, kedy budete musieť povedať,
že univerzita musí pokračovať vo výučbe
a ak to nebude s vami, bude to musieť byť s niekým iným?
Momentálne
cítim silnú túžbu študentov,
aby som odstúpila,
ale nie som zatiaľ presvedčená, že je to jednotný názor.
Dostala sa mi podpora…
Ako to šlo Zinserovej?
Bola veľmi profesionálna.
Podporu mi vyjadril pán King Jordan.
Veľmi pokojná.
Teraz Greg, mám otázku.
Boli by ste pripravení
vytvoriť riešenie výhodné pre všetkých?
Súčasná situácia nie je výhodná.
Dobre, Ted…
…postrehy smerujem na Dr. Zinserovú,
lebo je dôležité vyjadriť sa k tomu, čo povedala.
Poprosím vás, aby ste priamejšie odpovedali
na otázku, ktorú som vám položil,
keďže sa bavíme o dialógu,
ktorý by sa mohol uskutočniť napríklad zajtra…
Ako to šlo Gregovi?
Bolo to takmer ako:
„Hovoríte o mne. Som v národnej televízii…“
Bol si neistý.
…sadnete si a dohodnete sa.
Blíži sa koniec akademického roka.
Som si istý, že to narúša životy mnohých ľudí.
Nemôžete niečo dosiahnuť dialógom?
Sedel som tam hovoriac si: „Toto nie je dobré.“
Možno som sa len bál.
Som odhodlaná vykonať záväzky,
s ktorými som súhlasila minulú nedeľu,
kým ma samotní členovia správnej rady nepožiadajú o odstúpenie…
Nechal ju hovoriť.
…Prijala som túto pozíciu slúžiť ako rektorka…
Mal rovnakú mentalitu ako väčšina nepočujúcich.
Ako môj otec.
„Strčíte ma do podzemia? Dobre.“
Len to akceptoval.
Je to sila zvyku.
Tak dlho to prijímali.
Silno veria tomu,
že nepočujúci ľudia nič nedokážu.
Majú robiť, čo sa im povie.
Zostať, kde sú.
Celý život sa zžívajú s tým, že niečo nedokážu.
A preto majú slovo „nemôžeš“…
zakódované v hlave.
POLOŽÍM EŠTE JEDNU OTÁZKU A TÚTO DISKUSIU UKONČÍME
Dr. Zinserová,
viem, že tomu rozumiete, lebo ste empatická osoba.
Ale rozumiete tomu natoľko,
že poviete:
„Ak je to také dôležité
pre všetkých týchto ľudí, odstúpim.“?
Správna rada má právomoc usúdiť,
kto by mal byť ďalším rektorom. Ja tú právomoc nemám.
Posledných 30 sekúnd.
Vďaka, Ted. Verím,
že nepočujúci majú skvelé schopnosti…
Tak to dokážte!
Môžem dokončiť?
Naozaj verím, som presvedčená,
že nepočujúci jedného dňa…
Nie, to je už staré. Som z toho unavený.
„Jedného dňa“ znova a znova. „Jedného dňa nepočujúci…“
Vyjdime zo začarovaného kruhu.
Už to počúvame 124 rokov.
Už sme z toho unavení.
Potom konečne začať rozprávať.
Je to začarovaný kruh.
Každý nový rektor povie: „Nuž, jedného dňa…“
Aj predošlí rektori povedali: „Jedného dňa…“
Trošku to predĺžime.
Dr. Zinserová musí dostať šancu na reakciu.
Vďaka, Ted. Chcem povedať, že univerzita si zaslúži
mať pokračujúcu silu aj v budúcnosti
- či už… - Prepáčte.
Naznačujete, že nepočujúci v úspešnej budúcnosti školy nemôže pokračovať?
To vôbec nie.
Greg, ospravedlňujem sa, ak som vás rozrušila.
Jeho posunky boli zrazu emotívnejšie.
Toto dokazuje, že predošlí rektori zlyhali,
lebo nedokázali zaistiť pozíciu nepočujúcim lídrom.
Našiel svoj hlas.
Nezabúdajte, že rada má 17 počujúcich.
Takmer žiaden z nich nevie posunkovú reč.
Nikto z nich nevie nič o nepočujúcich.
Stretnú sa trikrát za rok, niečo odhlasujú a odídu.
Chcem byť čo najlepším nepočujúcim.
Nevedia nič o hluchote,
takže Dr. Zinserová by nemala nasledovať správnu radu.
Rada by mala počúvať naše požiadavky a túžby, lebo my hluchote rozumieme.
Obávam sa, priatelia,
že túto diskusiu musíme ukončiť.
To je na dnes všetko. Som Ted Kop…
ŠTVRTOK
TRÚBTE ZA NEPOČUJÚCEHO REKTORA
Podpora študentov silnie aj prostredníctvom trúbenia
áut, ktoré oni sami nepočujú.
SILA NEPOČUJÚCICH NECH NÁS AMERIKA VIDÍ/POČUJE!
Ľudia mávali z okien.
TRÚBTE
Bolo to… prepáčte.
Prepáčte.
Je to načúvacie zariadenie, viem.
Otvoril som noviny.
NÁRODNÉ SKUPINY SA PRIPÁJAJÚ K PROTESTOM
Mal som zimomriavky.
Protest študentov
na jedinej univerzite s humanitnými odbormi pre nepočujúcich,
dnes púta pozornosť celého národa.
S tými študentmi sympatizujem.
Je to nevyhnutné.
Je to dobrý nápad.
Celé to explodovalo a malo to silu.
Z celej krajiny prichádzajú
telefonáty sľubujúce podporu a peniaze.
Finančné príspevky možno
posielať Národnej asociácii nepočujúcich, ktorá túto kampaň zastrešuje.
Študenti tvrdia, že už vyzbierali
viac ako 27-tisíc dolárov.
Sme silnejší
a naša skupina sa neustále zväčšuje.
Ľudia ma pozývali robiť rozhovory.
Greg „Hle-bok“.
Greg Hlibok.
Je to Greg „Hill-bok“.
Niekto mi podal mikrofón
a ja vravím: „Nie. To nepotrebujem. Ďakujem.“
Nemyslíte si,
že im ide o dobro univerzity?
Nie.
Vieme,
že z celej krajiny prichádzajú plné autobusy ľudí,
ktorí chcú vyjadriť podporu.
Dostávame správy nielen z USA,
ale aj z celého sveta.
Zo Švédska, Nemecka, Afriky.
Dostali sme aj fax z Číny.
Čínsky neviem,
ale bola tam fotka povzbudzujúceho človeka.
Je to začiatok nášho hnutia za ľudské práva.
Keď tvrdíte,
že študenti sú utláčaní, čo tým myslíte?
Hovoria belosi na univerzite za černochov?
Mnohí Afroameričania
nás v uliciach podporovali.
Rozumeli nám.
…FUNGOVAŤ VO SVETE POČUJÚCICH!
Roky boli nepočujúci celkom pasívnou menšinou.
Tento týždeň sa neboja vyjadriť.
Počujúci nám hovoria, čo pre nás môžu spraviť.
Majú tendenciu hovoriť, že nám pomôžu.
Ale my žiadame…
- Aby vás nechali to spraviť samých? - Áno.
Vyjadrujeme naše sklamanie
pri konaní členov rady. Študenti majú pravdu.
Je čas, aby členovia rady priznali svoju chybu.
My neprestaneme.
Aj naďalej budeme bojovať.
Predtým sme boli neviditeľní…
ale teraz nás videl celý svet.
Sme čoraz silnejší.
Teraz máme dosť síl.
Dovtedy som si myslel, že ide len o protest študentov.
A chvíľu mi trvalo,
kým som pochopil, že to nie je len protest.
Bola to revolúcia.
A tak som sedel premýšľajúc:
„Čo som to urobil?
Dekanom som teraz,
ale nepočujúcim budem už navždy.“
Včera
som sa vyjadril, že uznávam právnu autoritu rady
vymenovať rektora Gallaudetovej univerzity.
V skutočnosti je mojou osobnou reakciou na rozhodnutie rady
hnev.
Musím verejne vyhlásiť, že podporujem
pohľad študentov Gallaudetovej komunity.
King vraví, že spravil chybu.
Povedali sme si: „O-ou.“
Hovorí sa, že najlepší učiteľ
je dobrý študent.
Gallaudetova univerzita sa od svojich študentov mnoho naučila.
Študenti sa stali našimi učiteľmi.
Všetci nepočujúci dlhujú študentom tejto univerzity slová vďaky za to,
že trvali na tom, že náš čas už nastal.
Na pôde univerzity je so mnou
jedna z líderiek, študentka Bridget.
Aká je reakcia študentov
na zmenu názoru Dr. Jordana?
Uvedomil si veci.
Pochopil to.
Stal sa z neho lepší nepočujúci.
Uvedomil si, že neprehral.
Nie.
Je v poriadku byť nepočujúci.
Včera ste stáli s rektorkou Zinserovou.
Dnes, ak nás sledujú,
máte pre nich odkaz?
Aby Dr. Zinserová nahliadla do svojho srdca…
aby sa pozrela, čo sa v krajine deje,
a veľmi vážne sa zamyslela nad tým,
čo to pre svet nepočujúcich znamená.
JE TAM GREG GA
Na Gallaudetovu univerzitu
som prišla v stave narastajúcej krízy.
Zobudil som sa…
Uprostred noci, keď všetci spali,
sa uskutočnila tlačová konferencia.
Symbol tejto inštitúcie je taký významný,
že na túto problematiku musíme reagovať.
Preto som prišla k záveru,
že najlepším spôsobom, ako opäť zaviesť poriadok,
je odstúpiť.
Páni, ona naozaj odstúpila!
A všetci mi vraveli, že správa v TTY je pre mňa.
Tak som musel ísť cez celý areál.
NEDEĽA
Hneď ako som nasadol do dodávky, šliapli na plyn.
Nemal som ani šancu zavrieť dvere.
Prístroj TTY bol v presklenej miestnosti.
Bolo to ako mini akvárium. Všetci ma v ňom sledovali.
TU GREG GA
Bol som pri Gregovi.
Bol som tam ja, Tim, Bridgetta. My štyria.
Stáli sme blízko seba.
Písalo sa tam: „Mená tvojich súrodencov.“
Aby si overili, že som to naozaj ja.
BRUCE, STEVEN, STACY
…Jane Bassett Spilmanová.
Má pre vás vyhlásenie.
Pani Spilmanová?
Dobrý večer.
Ako sme si tento týždeň všetci uvedomili,
v našom chápaní komplexnosti problémov, ktorým čelíme,
boli medzery.
Podľa niektorých ľudí som bola ja prekážkou
pre budúcnosť univerzity.
CHCEM VÁS INFORMOVAŤ…
A keďže mi na budúcnosti Gallaudetovej univerzity záleží,
túto prekážku odstraňujem.
Dnes som podala svoju výpoveď.
SPILMANOVÁ ODSTÚPILA
Celá miestnosť sa triasla.
Na obrazovke TTY sa ukazovali náhodné písmená.
Rada nebola len
vyzvaná, aby zvolila rektora,
ale aby pomohla splniť sen.
Vymenovanie nepočujúceho
na pozíciu rektora
najlepšej vzdelávacej inštitúcie
pre nepočujúcich
na svete.
I KING JE REKTOROM
Študenti a ich lídri:
Tim,
Bridgetta,
Greg,
Jerry.
Našli ste jednotu,
vybudovali ste silu a cieľ,
ukázali ste odvahu
a objavili silu,
aby ste si formovali vlastnú budúcnosť.
Študenti Gallaudetovej
univerzity dnes oslavujú štart odvážnej novej éry.
Študenti nebudú
za protesty potrestaní
a radu bude tvoriť väčšina nepočujúcich členov.
King!
Môžeme povedať,
že tento týždeň sme spoločne prekonali
našu vlastnú neochotu postaviť sa za vlastné práva.
Sila nepočujúcich!
Ako sa cítim?
Ako z iného sveta.
Neviem to vysvetliť.
Cítim hrdosť.
Nikdy som nebol taký hrdý,
že som nepočujúci.
Sme jeden tím!
Zabudli sme
na všetko, čo sa medzi nami v ten týždeň stalo.
Celý čas počúvame, ako niečo nedokážeme.
Ale povedali sme si: „Nie, tentokrát nie.
Nepočujúci to dokázali.“
Pozerala som sa okolo seba
a pomyslela som si, že strata sluchu nás v ničom nezastaví.
Toto si navždy zapamätáme.
Hovoril som so starým otcom.
Povedal: „Mal si pravdu.“
Bol som nadšený.
Počuť to od starého otca.
Musel som teda spraviť niečo správne.
Svet si myslí, že sme ničím!
Sme ničím?
Nie!
- Sme ničím? - Nie!
Bude nás počuť!
VÍŤAZSTVO NA GALLAUDETOVEJ UNIVERZITE BOLO SÚČASŤOU VÄČŠIEHO HNUTIA
PRE PRÁVA ĽUDÍ SO ZNEVÝHODNENÍM.
O DVA ROKY NESKÔR KONGRES PRIJAL
ZÁKON O OBČANOCH S TELESNÝM ZNEVÝHODNENÍM
I. KING SLÚŽIL AKO REKTOR GALLAUDETOVEJ UNIVERZITY 18 ROKOV
A ODVTEDY MALA UNIVERZITA UŽ LEN NEPOČUJÚCICH REKTOROV
Preklad titulkov: Lenka Elsaigh Nedvedova