Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
DENNE FILMEN UTSPILLER SEG I LØPET AV EN UKE VÅREN 1988
Klar?
Jeg ser ikke tolken.
Hva er mikrofonen for?
Jeg pleier å lage tegn her.
Ja, her.
Men jeg beveger meg mye når jeg blir emosjonell.
Det er nok bedre om jeg bruker brillene mine.
Ok.
Jeg tror at det går greit uten dem.
Er alle klare?
Ja! Endelig!
Jeg har en historie å fortelle.
GALLAUDET UNIVERSITET WASHINGTON D.C.
VERDENS ENESTE DØVEUNIVERSITET
Jeg var i min kjærestes rom.
SØNDAG
Plutselig…
begynte lysene å flimre…
og jeg følte en vibrasjon.
Noen sparket på døren…
noe som betyr "skynd deg".
Så jeg gikk fort til døren…
og gikk ned til campusinngangen.
Vi er live fra Gallaudet,
der studenter protesterer
fordi de vil ha innflytelse på skolens fremtid.
En ny rektor skal utnevnes,
og studentene ønsker en av sine egne.
Jeg var på vei tilbake fra KFC.
Jeg spiste fra posen mens jeg kjørte.
Jeg ga også tegn med den andre hånden,
men jeg datet en jente med hørsel, og hun var opprørt.
Hun sa: "Døv sjåfør, herregud! Følg med på veien."
Jeg sa: "Slapp av."
Da jeg kom til campus…
slo folk
på panseret på bilen min.
Studenter har demonstrert og ventet hele dagen
utenfor Gallaudet Universitets porter,
mens styret har møttes på innsiden.
Hvis studentene får viljen sin,
vil universitetet få sin første døve rektor
på 124 år.
Jeg gikk ned bakken og så haugevis med folk.
Det var spenning i luften.
Og jeg tenkte: "De vil velge en døv person."
Gallaudet er det eneste universitetet for døve i verden,
og det har ikke hatt en president uten hørsel på sine 124 år.
I 1864 signerte Abraham Lincoln en lov
som la grunnlaget for verdens første college for døve.
DØV REKTOR NÅ!!
Det er riktig tidspunkt. Kom igjen.
Noen hadde tatt med seg en boks.
Det var en bunke med flygeblad.
Noen ga meg et ark.
Jeg så arket…
tok det opp, leste det.
Jeg sa det.
Folk med hørsel.
Jeg så rundt, og plutselig…
Det er en ildstorm i kveld på Gallaudet Universitet.
Skolestyret
omgikk to døve kandidater som skolens rektor…
til fordel for en dame med hørsel.
Jeg nekter å godta dette.
Blant finalistene, to døve menn,
Harvey Corson og I. King. Jordan,
dekan på Gallaudets kunst- og vitenskapsfakultet.
Kontroversen dreier seg om den tredje kandidaten,
en kvinne med hørsel, Elisabeth Zinser.
Det var umulig at de valgte noen med hørsel, ikke døve.
GODTAR DU DISSE PAPIRENE?
KASTE DEM? BRENNE DEM? JA!!
De var så sinte.
De følte seg fornærmet.
De ville ha vold.
Min første tanke var "kontroll".
De hadde mistet kontrollen fullstendig.
Jeg ser på opptak av deg da,
og du er temmelig kul.
Jeg var mye tynnere.
Så jeg reiste meg og sa: "Hei, sett dere, alle sammen."
Og alle gjorde det.
SØR-AFRIKA HAR APARTHEID, DET ER DØVHEID
Jeg er i likhet med dere alle fornærmet
når de forteller oss at døve
ikke er kvalifisert!
Jeg ser en person som er inspirert…
og klar for å kjempe.
Ble du født slik?
For andre mennesker
var jeg en uskyldig engel, men foreldrene mine sa "å, nei".
Jeg var en liten djevel.
For å presisere, du er ingen engel?
Vel, jeg har en liten glorie,
men den har mistet litt av glansen.
Den er litt krokbøyd.
Faren min var den beste tannteknikeren som fantes.
Mange dro dit på grunn av faren min,
men de visste ikke at han var døv.
Labteknikerne sa:
"Det er pinlig å ha en døv person hos oss."
Så de plasserte ham i kjelleren.
Der jobbet han hver dag.
Han fikk aldri sitte oppe.
Var han bitter?
Døve var vant til det på den tiden.
De godtok det.
Men jeg skal ikke akseptere det.
Hvor opprørt er dere?
Hvor opprørt?
Bedre.
Det skal ikke skje med meg.
Verden kan ikke stoppe oss!
Kontroversen har satt søkelys på
en gruppe mennesker som er vant til å gjøre sine greier
uten offentlig oppmerksomhet:
Gallaudet Universitets styre.
Jeg ba dem om å sende én person for å forklare det for oss,
og de sa: "Vi er opptatt."
Drittprat!
Styremedlemmene
ville ikke ha en offentlig konfrontasjon,
noe som betyr at vi er ingenting for dem.
DØV REKTOR NÅ!
Det er holdningen deres.
Så vi sa: "Hvor er styret? Hvor?"
Vi vil vite hvorfor!
Vi vil ha en forklaring!
Men jeg vet hvor styret er.
I KVELD NE WASHINGTON
Sinte studenter marsjerte til Mayflower Hotel,
der noen i styret skulle ha middag.
Jeg var foran.
Jeg ledet alle.
Studentene valgte meg visst.
Jeg var formann i studentsamfunnet,
men jeg ble innsatt bare noen dager tidligere.
Vi kan ikke la det skje!
Så jeg ble dyttet ut i vannet uten å kunne svømme.
Det føles som et slag i ansiktet.
Mange begynte å komme til meg.
Som om jeg er ansvarlig.
De ser på meg som lederen. "Led meg. Hva skjer nå?"
Hvem bestemte?
Jeg.
Styret er i tredje etasje.
Vet dere hva de gjør?
De sitter og spiser et godt måltid,
gjør narr av studentene.
Ikke la styret dra uten å snakke til oss.
Studentene fokuserer nå på formannen i styret,
Jane Bassett Spilman.
Uff, den dama.
Det er mye sinne, og vi forstår det fortsatt ikke,
for meg virker det som om vi skulle ha valgt en døv rektor.
Hun var selve symbolet på snobberi og rikdom.
Kledd i admiralklærne sine.
Du representerer den døve nasjonen.
Det var kaotisk.
Alle lagde tegn samtidig.
Vi måtte kontrollere massene.
Ifølge politiet, blir dere arrestert.
Dere bestemmer.
Så jeg bestemte meg for å ta over scenen.
Politiet føler at folkemassen er for nær.
Dere må gi oss plass.
Jeg hører ingenting.
Jeg er helt døv…
men jeg har rytme i meg.
Jeg vet hvordan jeg følger en takt.
Du kan bevege deg og følge musikk fordi du føler den.
På high school var jeg cheerleader.
Vi hadde en Pac-Man-dans.
Det er en vits i miljøet vårt.
Hvis du setter deg i bilen og skrur på radioen,
sier vi: "Ja, musikk."
Og det er nyhetene.
Bevegelse og rytme…
er alt.
Spilman ut!
Jeg innså at det vi trengte var rytme
for å holde alle i samme takt.
Spilman ut!
Dere er suksessfulle.
Styret vil lytte til dere nå.
Spilman gikk med på å snakke med studentene.
Politiet sa at de ville beskytte henne.
Jeg kom for å si at jeg heter Jane Bassett Spilman.
Jeg er styreformann på Gallaudet.
Unnskyld meg, Jane.
Unnskyld, vi er ikke fornøyd
med beslutningen du nylig tok.
Du skylder dem en forklaring…
Da jeg møtte Spilman, var jeg sint.
Vi hadde døve kandidater. Vi var klare for det.
De var gode kandidater.
To mot én.
To døve kandidater mot én med hørsel.
Og jeg synes at de fortjener en forklaring fra deg.
Tim, det du ville at jeg skulle gjøre
var å komme ned hit og snakke med disse folkene.
Hun var veldig formell.
Du ville at jeg skulle snakke med studentene.
Som en stereotyp dame fra England.
Som…
Hvis du har et teselskap.
La meg snakke litt først,
så kan vi se om vi kan snakke om det om en stund, ok?
Nå synes jeg det er på tide
at dere alle drar tilbake til Gallaudet,
la oss alle ha en rolig kveld…
Drittprat!
Ro dere ned.
Jeg har et spørsmål.
Kan du tegnspråk?
Nei, jeg…
Hun hadde ingen forståelse
for noe knyttet til døve.
Ingen.
Greit.
Jane, hvis jeg får si noe…
Så jeg spurte: "Hvorfor?
Hvorfor oppnevnte du Zinser?"
Da sa hun:
"Døve er ikke klare for å fungere
i en verden med hørsel."
Hva?
Sa hun faktisk det?
Hun sa det?
Og tolken sa: "Dere hørte riktig."
Vi ville skrike.
Men hvordan skriker du…
på vårt språk?
Deres verden er kanskje stille, men sinnet i kveld
er høyt og tydelig.
Jeg er så sint at jeg blir syk av det.
Vi snakker med dr. Zinser hjemme hos henne i Greensboro.
Jeg vil at de skal vite at jeg er privilegert
som rektor på det flotte universitetet.
Vi har ventet i 124 år.
Hvorfor? Hørende, hvorfor?
Jeg begynte å brenne innvendig.
Som dere ser bak meg,
har flere hundre Gallaudet-studenter begynt å samles
inne i campusens gymsal.
Når det er sagt, synes jeg ikke at vi kan se
på ett trekk ved en person,
døv eller hørende,
som noe som alene kvalifiserer til en stilling.
Vi kom sammen i en gruppe,
i en liten sirkel, og diskuterte. "Hva gjør vi nå?"
Noe må gjøres,
men hva?
Skal vi ha et massemøte i morgen eller ikke?
Burde vi gjøre det? Nei.
Så hva gjorde dere?
Vi vil gjøre mange folk forbannet.
Hvilken butikk?
Kjør til den i Florida Street.
Det handlet ikke bare om å få en døv rektor.
Det var mer enn det.
Hørende mennesker presser oss alltid ned.
Studentene hevder at styret
er fordomsfulle mot døve.
Trekk deg nå!
Det var på tide å tenne ilden.
Lynda, et spørsmål før du går:
Hadde studentene noen sjanse
til å endre beslutningen?
Ifølge styreformann Spilman
er dette en endelig avgjørelse. De vil ikke ombestemme seg.
Lyset ble tent.
Det er nå eller aldri. Vi vil ha det nå.
Vi vil ha en døv rektor nå.
Bestefaren min ringte meg
på TTY.
En maskin vi bruker til å ringe med.
HEI BESTEFAR F
F betyr "fortsett,
det er din tur til å skrive".
Men han skriver ikke fort.
VI SÅ NYHETENE
Bestefaren min sa…
VENNLIGST RESPEKTER DE ELDRE
Herregud.
Han sa det ikke, men jeg visste hva han tenkte.
Bare godta det.
Hold hodet senket.
Foreldrene mine skilte seg da jeg var seks år gammel.
Farsfiguren min var bestefaren min.
Han studerte på Columbia Universitet på 1930-tallet.
Det var ingen tolk.
Han måtte lese lepper,
men han avsluttet med tre ulike grader.
Så han hadde store forventninger til meg.
Hvis vi lagde tegn offentlig, likte han det ikke.
Han sa alltid til meg:
"Lag tegn i en 45 cm stor boks, ikke noe større."
Så jeg tenkte: "Ok, la meg sakte,
gradvis lage tegn større og større."
Det var som et dødsønske.
Han sa: "Det er viktig at du passer inn i de hørendes verden."
Jeg tenkte: "Hvorfor?
Jeg burde ikke trenge å passe inn i de hørendes verden.
Jeg har min egen verden."
MANDAG
I en tidsalder som iblant er drevet av sinte,
bråkete demonstrasjoner…
TUT FOR DØV REKTOR
…deres protest, som deres verden,
var for det meste en verden av stillhet.
TIDEN ER INNE
Anklagen rettet av studentene på Gallaudet døveuniversitet
er at deres skoleadministrasjon nekter å lytte.
Så studentene
har stengt ned skolen.
Vi stengte alle portene.
Og studentene brukte busser…
for å blokkere inngangen til campus.
Hvem er du? Sikkerhetsvakt?
Jobber du her? Er du ansatt?
Det er som i militæret, der du har full utgruppering.
Du setter opp basen.
Skal studentene fortsette å blokkere inngangen?
Definitivt.
Vi hadde gitt sjelen vår for å få en døv rektor.
Vi var loven.
Studentene er spesielt opprørt
av universitetsstyrets formann Jane Bassett Spilman…
JEG FORSTÅR TEGN BEDRE ENN SPILMAN!
…som forsvarte valget av rektoren som ikke kan tegnspråk med å si at
"døve er ikke klare for å fungere
i de hørendes verden".
Den uriktige påstanden, angivelig…
"Døve fungerer ikke i de hørendes verden."
Det er åpenbart usant.
- Du sa ikke det? - Nei.
Jeg ble feiltolket, feilrepresentert.
Hva sa du?
Jeg snakket via en tolk naturligvis.
Og det var… veldig unike omstendigheter
med helikoptrene over hodene våre
og de tusen studentene utenfor vinduet
som skrek og ropte.
Det var vilt.
Så det jeg sa,
jeg kan ikke si hva jeg sa, for jeg husker ikke alt.
- Du har et hjem i Bassett i Virginia. - Tre.
Du har tre hjem å rømme til,
for å gjemme deg fra alt.
Akkurat.
Tenkte du noensinne "la meg slippe ut"?
Ikke en eneste gang.
Jeg er den typen person som tror…
at du setter retningen for det du tror er riktig…
og samme hva som skjer, så holder du deg til den retningen.
VI GIR IKKE OPP… FØR VI HAR EN DØV REKTOR
Vi vil ha en døv rektor nå!
Styret vil gjerne møte dere,
med ett forbehold, det er alt,
at dere åpner campus.
Nei!
Døv rektor først, så åpner vi campus.
Så styret sier at de ikke vil møtes
om dere ikke åpner campus.
Ja, det var det de sa.
Kan jeg fullføre?
Nei.
Da blir det ingen diskusjon. Ha det.
Hvis dere ikke vil forhandle…
Så hva sa du?
Alt de ber om er at dere åpner campus
under møtet.
Studentene avviste et styremedlems tilbud om å møte dem
hvis studentene godtok at Gallaudet ble gjenåpnet.
Mange bygninger var tomme.
Tavlene i et klasserom fortalte historien.
"Ingen timer i dag", sto det,
og alle som deltok ble kalt forræder.
Men den mandagen
var mange studenter motstridige.
De ville ikke ha problemer.
De var redde for at det ville gå utover karakterene deres.
Og noen studenter trodde ikke at en døv person kunne klare det.
Jeg forklarte til dem at "vi må overbevise dem".
Og de sa: "Nei, jeg tror ikke at vi kan ha en døv rektor.
Vi klarer ikke det."
Det var i bakhodet mitt.
Jeg var kjempebekymret.
Jeg viste det ikke, men følte det i magen min.
Var du redd?
Nei.
Hvem er nøkkelansvarlig?
Hvis det finnes en talsmann for studentene,
lytter de mer til det.
Hvem er talsmann?
Og det var da vi bestemte at vi trengte
å velge en leder.
Ok. Nå er det tid for å velge en døv rektor…
Beskriv Tim.
Veldig entusiastisk, energisk.
Vi vil ha Spilman fjernet som styreformann.
Det var bare menn.
Og jeg tvang meg selv inn, for jeg måtte det.
Spilman har kanskje økonomien…
Hvordan vil du beskrive Bridgetta?
…men hun bryr seg ikke om døve.
Sterk.
En kvinnesakskvinne.
Bridgetta kjempet alltid for "kvinnesakene" sine.
Jerry og de andre i klassen sa:
"Å, Bridgetta nevner alltid kvinners rettigheter."
Jeg støtter kvinner, jeg er feminist.
Noen sa: "Hvis det er en livbåt full av døve menn,
eller en livbåt full av kvinner med hørsel,
hvilken hadde du hoppet inn i?"
Jeg støtter en kvinnelig rektor,
men døvesaken kommer først.
Beskriv Jerry.
Tiden er inne. Nok undertrykkelse!
Han var så emosjonell. Blir fort sint.
Han slo mot veggen
istedenfor å finne nøkkelen som åpner døren.
Greg, derimot…
var helt motsatt.
Han var mer rasjonell.
Hva slags person er Greg?
Vil du gå inn på det?
Ja.
Greg er veldig stille.
Han lager små tegn.
Han viser ikke mye følelser.
Han er ikke frittalende som meg.
Energien min flyr fra hendene mine til andre mennesker.
Jeg kan oppildne et publikum.
Så ble alle enige
om at Greg Hlibok skulle være leder.
Vi var alle enige. Uten tvil.
Jeg følte at han ikke var riktig person.
Greg Hlibok var en ordinær ingeniørstudent
på Gallaudet Universitet.
Han mottok armbåndet som nå symboliserer saken deres.
Han er leder for en bevegelse.
…lev med dette til vi får…
til vi får det.
Jeg følte at det ble gitt til en
som var helt ubrukelig.
Men vi visste at vi ville tape uten en plan.
Det er ikke jeg som bestemmer,
jeg kontrollerer bare møtet, det er alt.
Så jeg bestemmer hvem som snakker.
Vi møtte mange fra fakultetet, ansatte, tidligere studenter,
som i årevis hadde prøvd å få en døv rektor.
Så de var der for å gi råd til studentene.
Så hva skjer nå?
Hva planlegger dere studenter å gjøre?
Så vi kom opp med fire krav. Fire.
Nummer én… en døv rektor.
Vi gjør ikke noe før vi har en døv rektor.
To… Spilman trekker seg fra styret.
Tre… 51 prosent av styret må være døve.
Og de foreslo å legge til et fjerde krav:
Ingen represalier.
Så det var tryggere for studentene å involvere seg.
Vi vil fortsette å presse på
helt til kravene blir innfridd.
Det er det studentene ønsker, ikke sant?
Men aller viktigst, vi kan ikke splittes.
Vi må holde sammen, være sterke.
Åpne denne porten. Det blir ikke noe problem.
Bare åpne porten. Vi vil ha porten åpnet.
Hvorfor skal vi gjøre det?
Men så prøvde de å se etter en annen måte å komme inn på campus på.
De klippet opp gjerdet i hemmelighet…
og de kom gjennom.
Og jeg antar at de tenkte: "Å, vi kom inn."
Så innså de
at vi hadde låst kontorene også.
Kan du slutte med det?
Nei. Fortsett å filme.
Jeg prøver å forhandle. Kan vi snakke litt?
Så ble vi informert om
at Spilman og styret
var villige til å snakke med oss.
Det finnes ikke tekstmeldinger.
Så måten vi samlet studentene på…
var å utløse brannalarmene.
Og alle visste
at de skulle ut.
Jeg husker at jeg så ut av vinduet,
og jeg så et hav av mennesker.
Hundrevis, over hele gressletten,
som ventet på Spilman.
I det øyeblikket, hva betydde Gallaudet for deg?
Det er kjempeinteressant.
Jeg får lyst til å gråte.
Tenk på her.
Jeg er en fremmed her.
Dere hører alle.
Men da jeg kom til Gallaudet…
Det er hjemme. Min verden.
Da jeg kom til Gallaudet som førsteårsstudent
var det et mekka.
Studenter fra alle samfunnslag kommer til Gallaudet,
og de finner hverandre.
Internasjonale studenter kommer fra hele verden hit.
For det finnes kun ett slikt sted i verden.
Der døve kan være døve.
Da jeg kom dit, ble jeg så rørt.
Det er som å dra til et annet land,
og alle snakker et annet språk.
Hvordan kan du beskrive det å føle seg komfortabel,
trygg,
som om du er med familien din?
Lyset i døvefellesskapet…
er Gallaudet.
SPILMAN MÅ GÅ AV!
Så vi kunne ikke godta en leder
som ikke forsto vår verden.
Vi ventet på at Spilman skulle komme inn i rommet…
for å se hva hun skulle si.
Når hun sier første linje, lytter dere.
Hvis hun ikke endrer beslutning,
da går vi ut.
God ettermiddag, alle sammen.
I går valgte Gallaudets styre
en ny rektor.
Ifølge styremajoritetens vurdering
passet dr. Elisabeth Zinser til disse kriteriene
med unntaket,
og jeg innrømmer at det er et viktig unntak,
men med unntaket
av en forståelse og bred kjennskap til døvhet,
passet hun til disse kriteriene.
Men…
denne kvinnen er dypt forpliktet til å være en del av denne institusjonen.
Hun er dypt forpliktet til å tjene dere
som en utmerket, suksessrik rektor.
Hva er tegnene for det Spilman gjorde?
Denne hånden er underdogen.
Og denne er makten.
Hun er dypt forpliktet til å jobbe med dere
og være en sterk talsperson for døve mennesker overalt.
Jeg møtte nettopp styret.
De nektet å innfri kravene våre.
Folk med hørsel tror at de er overlegne.
Vi har faktisk et ord for dette:
Audist.
Noen ganger er de ikke klar over at de er audister,
men noen ganger er de det.
Så trakk noen i brannalarmen.
Det er vanskelig å snakke over denne støyen.
124 år.
Nok!
Tiden er inne.
Ikke noe drittprat.
Døv rektor nå
FOREN DERE FOR LIKHET PÅ UNIVERSITETET
Ikke for meg. Det var ikke høyt for meg.
Hvis hun kunne tegnspråk, hadde hun ikke hatt noe problem.
Glade jul
Hellige jul
Engler daler ned i skjul
Hit de flyver…
Jeg vokste opp i et døvemiljø.
Et barrierefritt miljø.
Engler synger om barnet så smukt…
På den tiden fantes ikke TV-teksting.
Så noen av mitt livs beste øyeblikk
var å sitte rundt kjøkkenbordet og lage tegn til hverandre.
I timevis.
Vi slo i bordet.
Ting har blitt sølt på bordet,
for når du bruker tegnspråk treffer du ting
og søler ting på bordet.
Men i oppveksten la foreldrene mine merke til
at jeg kunne høre litt.
Så jeg prøvde å bruke høreapparat,
det hjalp meg med å snakke litt bedre.
Jeg kunne snakke i telefonen, men ringte bare bestemoren min.
Og noen sa: "Hallo?"
"Hallo?" "Å, jeg hørte det."
"Hvordan går det?" "Bra."
"Hvordan var dagen din? Hvordan er været?"
Jeg følte "å".
Det styrker selvfølelsen. "Jeg klarer dette."
Så faren min sa: "Du skal gå på offentlig skole."
Han syntes at døveskolen var dårligere.
Han ble ingeniør uten tolk.
Han leste alt på egen hånd.
Han tenkte: "Det betyr ikke noe om du er døv."
Det var bare: "Prøv å snakke…
prøv å lese lepper…
gjør så godt du kan."
Læreren snakket i klasserommet.
Jeg gjorde et falsk nikk, latet som om jeg forsto hva som skjedde.
Jeg plukket opp et og annet ord.
Rakett.
Men hvis læreren snudde seg,
så på tavlen og snakket,
da visste jeg ikke hva som skjedde.
Så jeg ble bedt om å flytte meg fremst.
Barna sa…
"Du har ødelagte ører."
Så verdenen min ble bekmørk.
Dette var de hørendes verden…
og jeg var ikke en av dem.
Rett etter to i ettermiddag
spredte ryktet seg om at rektor Zinser skulle komme til campus.
TIRSDAG
Så på dag tre…
sa Zinser at hun skulle komme til campus.
Hvordan reagerte du på det?
Hundrevis av studenter samlet seg foran hovedporten med hilsener.
DRA HJEM, ZINSER!
Hva sier du til studentene dine
som sier at "vi vil ikke respektere deg"
siden du ikke er en av dem?
Jeg tror at så fort vi har blitt kjent,
vil det bli en varm relasjon,
og en produktiv relasjon.
PEDAGOG MED HØRSEL VALGT TIL GALLAUDET-REKTOR
Elisabeth Zinsers bakgrunn inkluderer lavere
og høyere utdanning i sykepleie.
Men ingen erfaring med døve.
ZINSER HVEM? EN AMME!
Dr. Zinser, bare så jeg forstår,
du er utdannet sykepleier og har en PhD.
For oss var hun ikke kvalifisert.
Kvalifikasjoner betyr at du forstår de døves kultur og at du er døv.
Hun ble ikke invitert. Hun er ikke velkommen her.
Det er ikke hennes universitet.
Politiet vil åpne denne porten.
Ok, nå må vi være mer forsiktige.
Hvordan planlegger hun å komme inn på campus?
Kan en taxi komme inn?
Ok, vi må se hvem som sitter i taxiene,
for vi vil ikke at Jane Bassett Spilman og Zinser kommer inn.
Det har kommet til dette, studenter ser i patruljebiler
for å se om den nyoppnevnte rektoren prøver å snike seg inn på campus.
Stopp.
Åpne bagasjerommet.
"Ingen Zinser. Greit. Du kan kjøre til campus."
Og de lekte ikke finneren er vinneren.
Ordene var "finn henne, dump henne".
Vi var som en hemmelig militærbase,
der en hær med et speil lette under biler.
Bare noen få kjøretøy får komme gjennom studentbarrikadene.
Stopp.
"Ingen Zinser."
Hele dagen gikk det rykter på campus.
Zinser skulle komme inn i et helikopter
og bli sluppet ned et sted på campus.
Jeg fikk studenter til å løpe rundt og følge med på helikopteret.
Hvis de så det lande, skulle de legge seg på bakken.
Vi skal hindre Zinser i å komme inn, punktum,
helt til vi ser en døv rektor der ute.
Vi vil ønske den personen varmt velkommen.
Det er sikkert, ingen annen.
King Jordan, dekan for kunst og vitenskap på Gallaudet,
og en av kandidatene som ble avvist som rektor,
ble med demonstrantene for å vise sin støtte.
Jeg søkte om å bli rektor.
STYREMEDLEM
Jeg er en døv mann. Det er tydelig at jeg ønsker
at Gallaudet Universitet får en døv rektor.
Da du dukket opp på campus,
ærlig, ærlig, ærlig,
trodde du at studentene ville lykkes?
Nei.
Ok.
Hallo, jeg er I. King Jordan.
Jeg tror at mange av oss ikke trodde at studentene ville lykkes.
Jeg er veldig tilfreds med arbeidet som har blitt gjort
de siste åtte månedene. Men klar for…
Hva slags mann var I. King Jordan?
Han virket veldig snill, veldig høflig.
Smilet og varmen.
Jeg prøver alltid å ha det samme budskapet.
Slutt å fokusere på "hemning" i funksjonshemning.
Alle som hadde en time med han sa
at han var en topp professor.
Så det dere må gjøre er å bruke formelen
for Z Y primtall minus…
- Y. - Y primtall, bra.
Han var døv…
men ikke døv-døv.
Nå kan jeg ikke høre noe.
Ingenting. Jeg hører ingen lyd.
Hvis det var et jetfly der, hadde jeg ikke hørt det.
- Ingenting. - Null.
Null, null.
Hele livet hadde jeg hatt hørsel,
men jeg kjøpte en motorsykkel.
Og en kveld da jeg kjørte hjem,
krasjet jeg i en bil.
Da jeg våknet, var det ingen lyd.
Jeg ble bedt om å dra til Gallaudet, at det ville hjelpe meg.
Første dagen prøvde jeg med tegnspråk,
og noen av guttene der gjorde narr av meg.
I første time satte jeg meg ned og så professoren…
og han beveget ikke leppene engang.
Han bare…
Herregud, hvordan skal jeg gjøre dette?
Jeg skilte meg ut.
Vi er en stor familie. En mektig familie. Og jeg vil…
Studentene var veldig støttende når det gjaldt meg som rektor.
Men det er folk i døvemiljøet
som sier at jeg egentlig ikke er døv.
Hvis dere er villige til å jobbe med meg,
kan vi vise til verden at døve kan få til alt.
Takk.
Og det er folk med hørsel
som ikke forstår hvordan det er for meg å være døv.
Så jeg vet ikke om jeg har en fot i hver verden.
Jeg vakler.
VI VIL HA RETTFERDIGHET NÅ
IKKE FAEN VI VIL IKKE HA EN REKTOR MED HØRSEL
I dag er dagen da jeg vil forsøke
å etablere kommunikasjonen som trengs med studentene
og be dem gi meg muligheten
til å omgås dem på et personlig plan.
Tirsdag ettermiddag fikk jeg en forespørsel
fra min overordnede
om å hjelpe Zinser med å møte studentlederne.
Så jeg gikk til studentene
og fortalte dem om telefonsamtalen.
De ba om å møte oss på campus, og vi sa "nei".
Og de spurte: "Hva ønsker du å gjøre?"
Jeg sa: "Vi møtes, men på nøytralt territorium."
Bak meg har studentene fått vite
at det er et møte mellom studentledere
og dr. Zinser.
Studentene sa: "Vær sterk. Vær sta. Kjemp!"
Se for deg et typisk billig motell.
Zinser kom inn.
Hun hadde en maktdrakt på seg. Kledd for suksess.
Veldig myndig. Denne entusiasmen hennes.
Hele tanken var at hun skulle vise styrke.
"Jeg bestemmer."
Men så begynte hun å snakke.
Og hun sa hele tiden: "Jeg vil gjøre mye bra for dere.
Ikke bekymre dere.
Jeg er her for å hjelpe."
Hun har en medisinsk bakgrunn,
så perspektivet hennes
på døvhet er…
at det er noe som må fikses.
Og det er samme gamle visa, igjen og igjen…
år etter år.
"Jeg må hjelpe dere.
Jeg må gjøre dette for dere."
"La oss fikse deres ødelagte ører."
Det er en filosofi…
så de døve kan snakke.
TELEFONEN BLE TIL 2. JUNI 1875
Alt begynte med Alexander Graham Bell.
Jeg trodde at han var en amerikansk helt.
Når du kjenner til den andre siden ved ham,
vil du kanskje endre oppfatning.
Kona hans var døv. Moren også.
Og hans største problem var at samfunnet så ned på dem.
Han så på dem som noe som måtte fikses.
Så han prøvde å få gjennom en endring i utdanning for døve.
Verden har vært et stille sted.
SKOLE FOR VOKAL FYSIOLOGI
Det finnes ingen lyd.
De vet ikke hva et ord er engang.
Uten ord kan det ikke være tanker,
bare følelser, uten noe som samler dem.
Da jeg gikk på skolen,
krevde de taleundervisning hver dag.
Jeg var i timen, og de tok meg ut
for å gå til taleundervisning.
Han vil ha 3000 timer med individuell taletrening,
han lærer munnbevegelsene til ordene han ikke kan høre.
Jeg tok hånden min på lærerens nese.
Han lærer å føle pusten
fra ulike lyder, ved å bruke et speil som gjenkjenner leppebevegelsene.
Veldig bra. Gjør det stramt.
Jeg var plakatungen i taleterapimåneden.
BRIGETTA KAN IKKE HØRE… MEN HUN LÆRER
De reklamerte:
"Dette er jenta som skal lære å snakke og høre."
Med en rekke apparater utviklet av Bell Telephone Labs
blir barna testet for å finne nøyaktig grad
av hørselstapet deres.
Spesialtrente lærere jobber med dem.
Jeg tok opp hodetelefonene med senderen min,
som jeg hadde på brystet.
Mikrofonen kobles direkte fra læreren
til barnas høreapparater,
som forsterker lydene de hører.
Vi fikk ikke bruke tegnspråk,
men når læreren så bort, ga vi tegn lavt til hverandre
helt til læreren snudde seg.
Hvis vi setter et barn i et tegnspråkmiljø,
vil han lære tegnspråk.
Hvis vi setter et barn i et snakkemiljø, må han snakke.
Og det er ikke slemt å gjøre det.
Hvis du drev med tegnspråk, slo de hendene dine med en linjal.
Jeg klarte å lære meg ch-lyden.
Lærerne ble kjempeglade.
"Å, du kan si ch-lyden."
Så stoppet læreren timen
og tilkalte lærerne fra andre klasserom
for å komme til gangen,
og de sa: "Si det igjen. Kan du si 'ch' igjen?"
Og alle sa "jøss".
Jeg fikk en boost av selvtillit av det.
HVIL I FRED, SCROOGE
Og i femteklasse var jeg med i et skuespill.
En julefortelling.
Det var ikke noe tegnspråk.
Det var bare tale…
og noen med hørsel kom,
og de ga oss applaus,
som om vi hadde gjort noe strålende.
Jeg følte meg så bra.
På slutten av stykket
sa vi: "Forsto dere noe av det?"
Og de med hørsel hadde sagt…
"Vi forsto ikke noe."
De tvang oss til å høre og tenke som en hørende person.
Jeg får et julekort.
Jeg vil at du tar pause.
Jeg får…
Lærerne hadde informert foreldrene mine om at
"datteren din gjør ikke fremskritt".
Det var nesten som om: "Du hører eller snakker ikke?
Du er dum."
Kristin føl en ku…
Ok, men du glemte en del av det.
Tegnspråk er et eget språk.
Tegnspråk er så viktig for meg.
Det er hvem vi er.
De ser på døve som noe dårlig.
Som en skavank,
en feil.
Som hørselshemmede.
Vi er ikke hemmede.
Zinser sa:
"Jeg vil få en lærer til å lære meg tegnspråk,
jeg vil lære tegnspråk.
Jeg vil kunne kommunisere med dere om noen måneder."
Du forstår det ikke.
Det tar årevis å lære tegnspråk.
Du må leve, sove, spise og puste med døve
for å forstå frustrasjonen og undertrykkelsen.
Til alt hun sa, sa de: "Nei, nei, nei.
Ikke akseptabelt, umulig.
Du kan aldri bli rektor på Gallaudet."
Jeg var forbløffet.
Så vi dro.
Det hun prøvde på, mislyktes.
Så vi kom tilbake til campus.
Og i det øyeblikket
var det en dyp følelse av fellesskap.
En følelse av styrke kom fram.
Vi begynte å tro på oss selv.
Vi ville vinne.
Dette er teamlederne våre.
Vi så håp.
Dr. Zinser skal være på vei…
til presseklubben.
Hun skal være her straks,
men vi ville ikke hale ut tiden deres lenger,
og fru Spilman er her for å begynne møtet.
Zinser var i framsetet, jeg satt i baksetet.
Jeg så henne holde telefonen og snakke.
Og jeg hadde ingen tolk.
God ettermiddag, mine damer og herrer.
Målet med denne gjennomgangen
er at Gallaudet Universitets styre
skal komme med en uttalelse.
Og jeg sa: "Du kan sette meg av på Gallaudet."
Og hun sa: "Nei.
Vi skal til den nasjonale presseklubben."
Jeg satt innelåst i bilen.
Vi står sammen.
Hallo, dr. Zinser.
Overraskende nok tok min overordnede
tak i meg og sa: "Ok, du må gå opp
og støtte styret."
Og nå vil jeg introdusere…
Dr. King Jordan.
Og King, du har kanskje et ord eller to
å si til disse folkene.
Jeg vil at dere skal vite at jeg må gjøre det som er best for
selve Gallaudet Universitet.
Derfor er det mitt ansvar som dekan
å gi henne all mulig støtte jeg kan gi.
Ber du studentene om å slutte å demonstrere?
Dette har vært en vanskelig posisjon for meg å være i,
jeg vil at dere skal vite det.
Jeg er lei meg for at jeg har havnet i fokus her.
Det var vanskelig for meg.
Husk at jeg var dekan, så de kunne sparke meg på flekken.
Synes du at tiden er inne for å stanse protesten?
Ja, det gjør jeg.
Jeg synes at tiden er inne for å ha en meningsfull dialog
med den nye syvende rektoren på Gallaudet.
Takk.
Jeg var i sjokktilstand.
Vi prøvde å gjøre mye for ham,
så sier du det tullet i det øyeblikket
og bytter side?
Det har vært en vanskelig posisjon for meg,
vit det.
Så svak du er, se på dette!
Vi er her for å støtte deg.
Det er mitt ansvar som dekan å gi henne all støtte jeg kan gi
på det viset.
Jeg følte meg forrådt.
Jeg tenkte:
"Han er egentlig ikke døv."
Verdiene som ble innprentet i ham gjennom oppveksten
var basert i en hørende verden, og det ble værende i ham.
Hvis han var født døv, ville han neppe vært en forræder.
Jeg var ganske enkelt en kandidat for stillingen,
og siden jeg er døv
ble det mer fokus på meg enn det skulle ha blitt.
På campus ble studentene underrettet
om det som ble sagt på pressekonferansen.
Det var et bunnpunkt for oss.
Jeg forventer at studentene vil hjelpe med å lære meg
om døvhet og tegnspråk, som jeg begynner å lære umiddelbart.
De vinner alltid.
For studentene førte dette til mer sinne.
Nå er ting ute av kontroll,
som dere vet.
Styringssystemet på campus har kollapset.
DR. ELISABETH ZINSER
JANE B
Hvis det havner enda mer ute av kontroll,
må jeg gjøre noe for å gjenvinne kontrollen.
Hovedsaken vår i kveld er at styremedlemmene
tilbrakte dagen i planleggingsmøter
med mål om å få kontroll over Gallaudet-campusen.
Vi sa hele tiden: "Ingen vold, ingen skader.
Ingen vold, ingen skader."
Vi må åpenbart arrestere en rekke mennesker.
VI GIR IKKE OPP!!!
Vi hadde allerede stereotypen om at
"hvis de ikke snakker, er de dumme".
Vil vi legge til vold nå?
Forlat fortauet, sir.
Media var der med kameraene sine.
Hvis vi gjorde opprør, ville vi miste alle støtte.
Vi trenger støtte utenfra, spesielt media.
Det er mange kameraer på oss.
Truslene, demonstrasjonene, forstyrrelsene…
Alt jeg ønsker å vite er hva som vil skje
før dere gjør noe.
Dette er en lederartikkel: "Det virker ikke som om studentene forstår
skaden aktivismen kan gjøre
på skolens rykte."
Politiet slo en student i ansiktet.
Den som skrev det…
faen ta deg.
De amerikanske skattebetalerne
betaler 75 prosent av kostnadene for skolen.
Hva om Kongressen sier at "vi skal fjerne føderal støtte
om dere ikke går tilbake til skolen"?
Hva om alt eksploderer…
til punktet der Kongressen fjerner støtte?
Gallaudet vil stenges ned.
ONSDAG
På onsdagen
hadde vi mistet tre netters søvn.
DØV REKTOR NÅ!
Vi spiste ikke mye.
Så folk var utslitte.
Jeg er sikker på at dere føler dere slitne,
så jeg vil holde møtet kort…
Noen informerte oss om at vi hadde fått tilbud om et intervju
den kvelden på nasjonal TV.
Muligvis en million seere.
Så de ba meg gå på luften, direkte,
med Zinser.
Kunne du ønske at det var deg?
Jeg var kjempenervøs i limoen.
Det var et stort ansvar for meg.
Dette var vår siste sjanse til å bli hørt.
Så jeg tok på meg høreapparatet.
Jeg vil høre, for jeg liker å være bevisst på omgivelsene.
Ok, vi skal på luften om et minutt.
- Du sier ifra når du er klar? - Kamera går.
Anklagen rettet av studentene på Gallaudet døveuniversitet
er at skoleadministrasjonen nekter å lytte,
så studentene har stengt ned skolen.
Jeg var med vennene mine på internatet.
Mange studenter var sammen i flere rom.
Hun vil være blant gjestene våre, det vil også
formannen for Gallaudets studentersamfunn, Greg Hlibok.
Ni, åtte, syv, seks…
…fem, fire, tre, to, én.
Og inn i det.
Dette er ABC News Nightline,
Ted Koppel rapporterer fra Washington.
Dere synes kanskje øyeblikkelig at det er forstyrrende,
men hvis innholdet i et program noen gang
trenger å være tilgjengelig for nasjonens hørselshemmede,
så må det i kveld være det.
Mange døve og hørselshemmede
har ikke tilgang til et tekstesett, så i kveld kan dere lese med.
IDET DU HØRER OG SER EN HISTORIE SOM
ER SVÆRT VIKTIG FOR DE HØRSELSHEMMEDE BLANT OSS.
Vi er på luften om 90 sekunder.
Det var så mye å tenke på,
alle tankene svevde rundt i hodet mitt.
Og medieforbindelsene ga meg feedback,
det var sminke, alle prikket på meg.
Og jeg tenkte: "Nei, nei, nei, dette er for mye.
Jeg trengte bare å fokusere."
Så sa jeg til meg selv…
"Jeg er døv.
Det er den jeg er.
Alt jeg kan gjøre…
…er å være meg selv."
Fire, tre, to, én.
Dr. Zinser…
er det ikke et punkt der du må si
at universitetet må kunne gjøre sakene sine,
og hvis de ikke kan gjøre dem med meg, da må det være med en annen?
Jeg mener at på det nåværende tidspunktet er det en sterk stemning mot meg
for å få meg til å trekke meg,
men jeg er ikke overbevist om at dette er enstemmig.
Jeg har fått mange tegn på støtte…
Hvordan klarte Zinser seg?
Hun var veldig profesjonell.
Jeg har fått støtte fra King Jordan.
Veldig rolig.
Greg, la meg spørre deg om dette.
Er du klar
for å skape en løsning alle tjener på?
Det som skjer nå tjener ingen på.
Ok, Ted…
mine bemerkninger nå er rettet til dr. Zinser,
for jeg føler at det er viktig å svare på det hun sa.
La meg be deg om å svare litt mer direkte
på det jeg spurte om, og det er
siden det har vært all praten om dialog,
er det mulig for eksempel i morgen, for deg…
Hvordan klarte Greg seg?
Det var som om
"du snakker om meg, og jeg er på nasjonal TV".
Han var usikker.
…å sitte ned og bestemme noe.
Vi nærmer oss slutten av skoleåret,
manges liv blir nok forstyrret her.
Kan noe gjøres med dialog, selv på dette tidspunktet?
Jeg satt og tenkte: "Dette er ikke bra."
Kanskje jeg bare var redd.
Jeg er forpliktet til å påta meg oppgavene
jeg gikk med på å påta meg forrige søndag,
helt til styret velger å be meg trekke meg…
Han tok det imot bare.
…jeg har tatt jobben, blitt invitert til å være rektor…
Mentaliteten hans var den samme som hos de fleste døve.
Som faren min.
"Skal dere sette meg i kjelleren? Greit."
Han godtok det bare.
Det er en vane.
De har godtatt det så lenge,
og de har en sterk tro
på at døve ikke får til noe.
Gjør det du blir fortalt.
Bli der du er.
De internaliserer at de ikke får det til hele livet.
Og det er derfor de ordene, "kan ikke"…
sitter fast i hodene deres.
LA MEG STILLE ETT SPØRSMÅL TIL OG AVSLUTTE DISKUSJONEN.
Dr. Zinser,
jeg vet at du kan forstå det, for du er empatisk.
Kan du forstå det til punktet
der du til og med kan si at
"hvis det er så viktig
for alle disse menneskene, da trekker jeg meg"?
Styret har myndighet til å avgjøre
neste rektor, jeg har ikke det.
30 sekunder igjen.
Takk, Ted. Jeg tror
at døve har gode evner…
Så bevis det!
Får jeg fullføre?
Jeg tror virkelig… Jeg tror sterkt på
at en døv person en dag…
Nei, det er gammelt nytt. Jeg er lei av den uttalelsen.
"En dag" igjen og igjen. "En dag vil en døv person…"
Vi må bryte denne syklusen.
Vi har hørt det i 124 år.
Vi er lei av den uttalelsen.
Endelig hevet han stemmen.
Dette er bare en syklus.
Hver gang det kommer en ny rektor, sier de "en dag".
Tidligere rektorer har alltid sagt "en dag".
Jeg skal si noe, vi skal gå litt over tiden.
Dr. Zinser må få svare på dette.
Takk, Ted. Jeg vil gi uttrykk for at universitetet fortjener
å ha den fortsatte styrken i fremtiden,
- enten… - Unnskyld meg.
Antyder du at en døv person ikke kan fortsette det i fremtiden?
Overhodet ikke.
Greg, jeg beklager at jeg sa noe som irriterte deg.
Tegnspråket hans ble mer følelsesladet.
Så dette viser at tidligere rektorer
har mislyktes om de ikke har sørget for noen døve ledere.
Han fant stemmen sin.
Husk at styret har 17 hørende personer.
De fleste av dem kan ikke tegnspråk.
Ingen av dem vet noe om døve.
De møtes tre ganger i året, stemmer på ting og stikker.
Jeg vil være så døv som mulig.
De vet ikke noe om døvhet,
så dr. Zinser burde ikke følge styret.
De burde følge våre krav og ønsker, for vi gjør det.
Greit, jeg er redd vi må
avslutte nå.
Det var dagens rapport. Jeg er Ted Kop…
TORSDAG
TUT FOR DØV REKTOR NÅ
Studenter får styrke idet bilhorn de ikke kan høre
gir støtte til saken deres.
DØV MAKT LA USA SE/HØRE OSS!
Folk vinket ut av vinduene.
TUT
Det var som… å, beklager det.
Beklager.
Det er en høregreie, jeg vet det.
Jeg åpnet avisen, forsiden.
NASJONALE GRUPPER BLIR MED I GALLAUDET-PROTESTER
Jeg fikk frysninger.
Det som begynte som en studentprotest
på landets eneste universitet for døve
får nasjonal oppmerksomhet i kveld.
Jeg er her i sympati med studentene.
Det er nødvendig.
Jeg synes at det er en god idé.
Det eksploderte, og det var sterkt.
Og flere anrop kom fra hele landet
med løfte om støtte og penger.
Økonomiske bidrag kan sendes
til Den nasjonale døveforeningen, c/o Døv rektor nå-kampanjen.
Studentene hevder faktisk å ha samlet
over $ 27 000 til saken deres.
Vi blir sterkere
og blir større og større som gruppe.
Folk fortsatte å be meg om intervjuer.
Greg Hle-bok.
Greg Hlibok.
Han er Greg Hill-bok.
Noen ga meg en mikrofon,
og jeg sa: "Jeg trenger ikke den. Takk."
Tror du ikke at de tenkte på
universitets beste?
Nei.
Vi forstår det som
at det er busslaster med folk fra hele landet
som kommer hit for å delta.
Vi får ikke bare rapporter
fra hele landet, men fra rundt om i verden.
Sverige, Tyskland, Afrika.
Vi fikk en faks fra Kina.
Jeg forsto ikke kinesisk,
men det var et bilde av en person som heiet.
Det er begynnelsen av borgerrettighetsbevegelsen vår.
Når du sier at Gallaudet-studenter
har blitt undertrykt, hva mener du?
Snakker hvite folk for svarte på universitetet?
Mange afro-amerikanere
heiet på oss i gaten.
De forsto det.
…Å FUNGERE I EN HØRENDE VERDEN!
I mange år har døve vært en passiv minoritet.
Denne uken har de vært en krevende minoritet.
Hørende folk sier hva de kan gjøre for oss.
De pleier å si: "Vi vil hjelpe dere."
Men det vi ber om…
- Er å gjøre det selv? - Ja.
Vi uttrykker vår skuffelse
over styrets handlinger. Gallaudets studenter har rett.
Tiden er inne for å innrømme at de har gjort en feil.
Vi gir oss ikke.
Vi kjemper videre.
Før var vi i mørket…
så nå kunne verden se oss.
Vi blir sterkere og sterkere,
og vi er kjempesterke nå.
Fram til da trodde jeg at det bare var en studentprotest.
Og det tok meg litt tid
å skjønne at dette ikke bare er en protest.
Dette er en revolusjon.
Og jeg satt der og tenkte:
"Hva har jeg gjort?
Jeg er dekan nå…
men jeg vil være døv for alltid."
I går
kom jeg med en uttalelse som anerkjente styrets myndighet
til å velge rektor for Gallaudet.
Faktisk var og er min personlige reaksjon på styrets valg
sinne.
Jeg må nå offentlig bekrefte min støtte
for synspunktet til Gallaudet-fellesskapet.
Så sier King: "Jeg gjorde en tabbe."
Og vi sier: "Å."
Vi sier ofte at den beste læreren
er en god elev.
Gallaudet Universitet har lært mye av studentene.
De har blitt lærerne våre.
Alle døve skylder Gallaudet-studentene en takk
for å insistere på at vår tid er nå.
Med meg live her fra Gallaudet,
en av studentlederne, Bridget Bourne.
Kan du gi oss noen studentreaksjoner
på dr. Jordans endrede mening?
Han våknet.
Det var som om "jeg forstår det".
Han ble en bedre, ny døv person.
Han innså at istedenfor "å, jeg har tapt"…
Nei.
Det er greit å være døv.
I går sto du med rektor Zinser.
I kveld, hvis de ser på,
eller hvis du har et budskap til dem, hva er det?
Jeg vil be dr. Zinser se i hjertet sitt…
se på hva som skjer i landet,
og seriøst tenke på
hva dette betyr for de døve.
ER GREG DER F
Jeg kom til Gallaudet Universitet
og møtte en voksende krise.
Jeg våknet…
Tilsynelatende, kvelden før, da alle sov,
hadde det vært en pressekonferanse.
Symbolismen ved dette embetet er så viktig
at vi må respondere på den større saken.
Jeg konkluderte derfor med
at beste måte å få orden på igjen
var å levere min oppsigelse.
Jøss, hun sa faktisk opp!
Og alle sa: "TTY-en, det er til deg."
Så jeg måtte gå gjennom campus.
SØNDAG
Da jeg satte meg i bilen, ga de gass.
Jeg fikk ikke lukket døren engang.
TTY-en var i et glassavlukke.
Som en liten gullfiskbolle, og alle stirrer på meg.
DETTE ER GREG F
Jeg var ved siden av Greg.
Det var meg, Tim, Bridgetta, oss fire.
Vi var veldig nære.
Og det sto: "Hvem er søsknene dine?"
For å bekrefte at jeg ikke var en bedrager.
BRUCE STEVEN NANCY
…Jane Bassett Spilman.
Hun har en uttalelse å dele med dere.
Fru Spilman?
God kveld.
Det var, som vi alle har innsett denne uken,
et alvorlig skille i vår forståelse
av kompleksiteten i problemene vi sto overfor.
For noen har jeg blitt en hindring
til universitetets fremtid.
JEG ØNSKER Å INFORMERE DEG…
Og ettersom jeg bryr meg dypt om Gallaudets fremtid,
fjerner jeg den hindringen.
I dag leverte jeg min oppsigelse.
SPILMAN HAR SAGT OPP
Avlukket ristet.
Det ble skrevet tilfeldige bokstaver på TTY-en.
Styret skulle ikke bare
velge en rektor,
men også bidra til å fullbyrde en drøm.
Forfremmelsen av en døv person
til å lede
i den største utdanningsinstitusjonen
for døve og hørelshemmede
i verden.
I KING ER REKTOR
Studentene og deres ledere:
Tim,
Bridgetta,
Greg,
Jerry.
Dere har funnet samhold,
bygget styrke og besluttsomhet,
vist mot
og oppdaget makt
til å påvirke deres egen fremtid.
Studentene på Gallaudet hyller
det de kaller starten på en flott ny æra.
Det blir ingen represalier mot studentene
for protesten deres,
og en majoritet av døve vil sitte i styret.
King! King! King!
Denne uken kan vi virkelig si
at vi, sammen og forent,
har overvunnet vår egen motvilje mot å stå opp for våre rettigheter.
Døv makt!
Døv makt! Døv makt!
Døv makt! Døv makt! Døv makt!
Hvordan føler jeg meg?
Utrolig.
Jeg kan ikke forklare det.
Jeg følte meg så stolt.
Jeg hadde aldri vært så stolt
over å være døv.
Vi er én!
Vi glemte
alt som skjedde mellom oss den uken.
Vi hører hele tiden: "Du kan ikke, du kan ikke."
Vi sier: "Nei, ikke denne gangen.
De døve kan."
Jeg så meg rundt og tenkte:
Å være døv i en hørende verden hindrer deg ikke i noe.
Du vil huske dette for alltid!
Jeg snakket med bestefaren min.
Han sa: "Du hadde rett."
Hjertet mitt føltes tungt.
Å se bestefaren min si det til meg.
Jeg må ha gjort noe riktig.
Verden synes at vi er ingenting!
Er vi ingenting?
Nei!
- Er vi ingenting? - Nei!
Vi vil bli hørt!
SEIEREN PÅ GALLAUDET VAR EN DEL AV EN STØRRE BEVEGELSE
FOR RETTIGHETENE TIL FOLK MED FUNKSJONSHEMNINGER
TO ÅR SENERE VEDTOK KONGRESSEN
LOVEN FOR AMERIKANERE MED FUNKSJONSHEMNINGER
I. KING JORDAN TJENTE SOM REKTOR PÅ GALLAUDET I 18 ÅR
OG EN DØV PERSON HAR VÆRT REKTOR SIDEN DEN GANG
Tekst: Knut Normann