Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Skallfraktur, bäckenbrott,
leverlaceration och två blodtransfusioner.
-Det är fruktansvärt. -Det var en olycka.
Åtminstone är det vad de säger.
-Tror du inte det? -Jag vet inte vad jag ska tro.
Ena minuten gick jag längs gatan med min syster och pratade,
och i nästa låg vi på trottoaren, halvdöda.
Jag läste att... du blev påkörd av en bil.
Ja. Jag drabbades hårt.
-Så vad är det som är så brådskande? -Vi har ett problem.
-Ja, det brukar ni ha. -Det här är annorlunda.
-Vad är det med honom? -Sätt dig för helvete.
-Åh, ska vi börja så här? -Sätt dig.
Varsågod.
Så vem ska uppdatera mig?
Eddie, berätta för honom.
Nåt har hänt.
En olycka.
Det var inte bara en olycka.
Vi var på väg hem från ett evenemang.
Ett evenemang där du gjorde bort dig.
-Hur då? -Du och dina kusiner med era shots.
Shots, shots, shots, shots.
Jag är inte här för att höra på sånt. - Eddie, prata.
Det var två tjejer... De dök bara upp från ingenstans.
-Vi körde på dem. -Du körde på dem.
Och sen då?
Hallå, titta på mig. De berättar inte din historia.
Vad hände sedan?
-Vi körde därifrån. -Eddie, berätta. Berätta allt.
Allt!
-Du dödade flickan. -Åh, han dödade båda flickorna.
Nej, nej, det var en smitningsolycka igår kväll
där två kvinnor var inblandade, men bara en av dem dog.
Vadå, hörde ni inte vad jag just sa?
-Okej, det här kommer att bli ett problem. -Inte mitt.
-Öh... Ursäkta, vart ska du? -Det här är inte mitt problem.
-Du måste fixa det här. -Och hur ska jag göra det?
Gerry, det behöver inte bara vara en död tjej.
Vet hon ens vad fan jag gör?
Jag tror att du gör som vi säger.
Dra åt helvete, och dra åt helvete du också. Jag sticker.
-Vi behöver alla ta det lugnt. -Det är så här jag tar det lugnt.
Jag har inget emot att hjälpa dig då och då, Ray.
Det är okej. Men det här går långt utöver det.
Ingen ska döda nån.
Allt vi ber om är att det inte eskalerar.
Se bara till att de här två inte dras in i det här.
Kan du göra det?
Kan du hjälpa oss med det?
Jag ska se vad jag kan göra, okej? Men sen är det nog.
Efter det här är jag färdig med dig och hela din jävla familj.
-Hallå? -Luca, det är Gerry.
-Varför ringer du mig, Gerry? -Det är kaos här. Du måste komma hem.
-Det var lustigt. -Allvarligt. Det är skit som händer.
-Det är det alltid. -Din bror är död.
Åh, det är bara det att ingenting går ihop.
Din kusin Ray är också död. nån har dödat dem.
-Åh. -De blev slaktade.
Du måste komma hem för din systers skull.
Hon mår inte bra. Jag fyller i allt sen, alla detaljer.
Skicka ett sms när du kommer hit. Ta hand om dig.
-Jag beklagar sorgen. -Tack.
-Några gripanden, misstänkta? -Nej. Inget konkret alls.
-De har många fiender att välja mellan. -Man skulle kunna tro det.
Men Eddie var ganska diskret inom organisationen.
-Det är din syster som sköter allt nu. -Om det är så, varför är jag då här?
Det måste du nog fråga henne.
Visst.
-Du följer väl inte med in, va? -Nej, nej, nej.
Ju mindre jag har med din familj att göra, desto bättre för min mentala hälsa.
-Ja.
-Lycka till. -Tack.
Luca...
Jag trodde inte att du skulle komma.
Att du tar avstånd från oss verkar fungerar ganska bra för dig.
Skrivandet och den journalistiska integriteten är nåt att vara stolt över.
Du kan sluta nu.
-Okej, Cat, vad hände? -Tja, vad sa Gerry till dig?
Att min bror och min kusin mördades.
Eddie...
Eddie förtjänade det nog, men Ray?
Ja, det var Eddie.
Det var helt och hållet Eddie, den här gången.
-Cat, vad fan är det som händer?
Vi var på en gala, och han drack... Vi drack båda två.
Jag trodde att han var i stånd att köra...
Han körde, och...
Han körde på de två tjejerna.
Och vad hände sedan?
En överlevde och en dog.
Herregud.
Luca, han gick för långt den här gången.
Han...dödade henne.
-Och varför i helvete gjorde han det? -Jag vet inte.
Jag vet inte.
Jag tror att han klev ur bilen och insåg att han hade ett stort problem.
-Och du trodde på honom? -Nej.
Och den andra flickan då?
Eddie sa att hon var död.
Och vad säger polisen?
Hon identifierade Eddie direkt, men sen fixade Gerry allt.
Han såg till att Eddie hade alibi.
Han manipulerade henne lite. Pratade med tjejen och sa:
"Åh, är du säker på att du, såg det du tror att du såg?"
Du vet.
-Hur mår hon nu? -Hon är verkligen illa tilltygad.
Men jag svär vid Gud, jag svär, hon,
Hon har nåt med Eddie och Ray att göra...
Jag bara vet det på nåt sätt.
-Okej. Vad vill du att jag ska göra? -Jag vill att du pratar med henne.
Jag vill att du lyssnar på hennes berättelse.
Jag vill att du lyssnar när hon berättar detaljerna, ifall nåt läcker ut.
Gör bara det du brukar göra.
-Hur hittar jag henne? -Ring Gerry. Han har information om henne.
Han pratar faktiskt med ett vittne ikväll, sa han.
Vad? Vart, vart ska du?
-Om du behöver mig, ring mig. -Vad menar du? Vart ska du?
-Jag har tar in på ett motell längre ner. -Nej, nej, nej. Du stannar här.
Cat, du kan låtsas om du vill, men vi vet båda vad som hände här när vi var barn.
Namaste.
-Hej, kan du ge mig information om tjejen? -Ja, hon heter Abby Dale.
-Är hon härifrån? -Ja. Hon bor på Dalton Street 114.
Det fick du inte från mig, okej?
Tack.
Jag...
Jag försökte säga åt henne att inte gå
Du...
Du är sötare än du nånsin kommer ana
Vattnet är varmt
Och jag varnade dig
Jag är inte mig själv
Är det nåt problem här?
Stäng av den. Kliv av.
Nej? Okej.
Jag skiter i det här.
-Hallå? -Så vad vill du?
-Är det Abby? -Ja.
Hej, Abby. Jag har några frågor om paret Sullivan. Jag hoppades att...
-...Vi kunde prata om det. -Sluta förfölja mig.
Och ring inte mer.
-Förlåt, men det tar inte lång tid. -Sluta slösa bort min tid.
Hej, Abby, jag är bara en slemmig reporter. Oroa dig inte.
Jag stöter inte på dig. Jag är lyckligt gift.
Får jag komma in? Fan, vad fan pratar du om?
Fråga några döda människor. Jag vet inte vad i helvete jag pratar om.
-Vill du fortfarande träffa henne? -Ja.
Okej, häng med.
Abby?
-Är han här? -Ja.
-Du kan gå nu. -Är du säker?
Ja, jag är säker.
Vi kan prata i köket.
Tack för att du tog emot mig.
-Vad vill du? -Jag är journalist på Chicago.
-Jag vet. Jag såg ditt visitkort, mr... -Noble. Precis som det står på kortet.
Just det. Mr Luca Noble.
Så, vad vill du?
-Jag skriver en artikel om Sullivan-morden. Tillåter du?
Absolut.
-Har du åkt hela vägen från Chicago? -Det är en stor nyhet.
-Varför? -Sullivan är en framstående familj.
Folk vill veta vad som hände.
-Och var passar jag in i allt detta? -Jag...
-Jag har hört att du stött på dem. -Vem säger det?
En kriminalare vid namn Gerry Blake. Känner du honom?
Ja, det gör jag.
Han nämnde din olycka och att du trodde att Eduardo var inblandad.
-Jag är förvånad att han sa det. -Varför då?
Det var ju han som la ner utredningen.
Han sa att Eduardo hade ett alibi.
-Hade han det? -Spelar det nån roll? Han är död.
Javisst.
Är din plan att sätta dig ner med alla
som familjen Sullivan har sårat och intervjua dem en efter en?
Det måste vara en ganska lång lista för en så viktig familj.
-Inte så lång som du tror. -Kan vi fortsätta?
Självklart. Gerry Blake gick igenom morden med mig.
-Känner du till dem? -Bara det jag läst i nyheterna.
Och vad stod det i nyheterna här?
Det är du som är journalist. Varför berättar du inte det för mig?
Jag vet inte så mycket faktiskt. Att de blev mördade, eller slaktade.
-Inte hela familjen, eller hur? -Nej, inte hela familjen.
För två veckor sedan inträffade det första mordet.
Och vad hände?
Yo, vi har stängt, kompis.
Hallå!
Kan jag hjälpa dig med nåt?
Helvete!
Fan!
Vad hemskt.
De hittade Eduardo i en pöl av sitt eget blod.
-Inga ledtrådar? -Nej.
-Inga kameror? -Nej.
-Hur kan du vara säker? -Det är jag inte, men polisen är det.
-Varför? Har du några idéer? -Nej, nej, självklart inte.
Det finns ju kameror överallt. Förvånande att det inte finns några ledtrådar.
Det fanns en ledtråd. En anställd som såg en person på en motorcykel
som spanade på gymmet kvällen innan.
Det låter ju som en ledtråd. Jag är säker på att polisen följde upp det.
-Det gjorde de inte. -Varför inte?
Tja, jag tror att det beror på att
det inte finns nån sympati mellan Sullivans och polisen.
-Vad menar du med det? -Imperiet byggdes inte på etiska grunder.
-Byggs nåt imperium på ett etik? -Antagligen inte.
Men Caterina och hennes kusin försökte ändra på det.
-Åh, har du pratat med henne? -Några gånger.
Har hon nån aning om vem som ligger bakom allt detta?
-Hon har...en idé. -Hon borde dela den med polisen då.
Människor som Caterina gör inte sånt. De går inte till polisen.
-Vad menar du? -Caterina kommer från det gamla landet.
-De brukar ta hand om saker själva. -Men polisen utreder fortfarande.
Fallet är för uppmärksammat för att inte göra det.
Jag säger bara att de inte är motiverade.
Jaha...
Och de har inte lyckats gräva fram nånting...utan familjens hjälp?
-Inga fiender eller agg? -Det är en kort lista.
Precis.
Vad hände egentligen med kusinen?
-Varför dröjde det så länge? -Jag kom så fort jag kunde.
Vad är problemet?
Har du pratat med din vän? Har du hört nåt?
-Med Gerry...? Nej. -Tja, jag är orolig.
-För vad? -Jag vet int. Det är bara det att...
Ända sen morden började har jag känt mig bevakad.
-Du är paranoid. -Bättre än att sväva i ovisshet.
Du behövde inte ringa hit mig för att säga det.
Tror du att tjejen har nåt med Eddie att göra?
-Nej. Gerry tog hand om det. -Hur länge ska han ta hand om det...
Sätt dig.
Du behöver ta några djupa andetag.
-Allt kommer att ordna sig. -Ja.
Jag vet att du är upprörd över din bror. Det är vi alla.
Men vi ska ta reda på vem som gjorde det här.
-Lovar du? -Absolut.
Om du fortfarande är orolig, lås dörren efter mig och lägg dig tidigt.
I morgon är en ny dag, och allt kommer att ordna sig.
Jag är säker på att du har nåt i medicinskåpet som kan hjälpa dig.
Hallå, vem är du?
Du dödade dem, eller hur?
Du dödade Eddie.
Din jävel.
Ska du döda mig också?
Vad vill du? Vill du ha pengar?
Kom igen, vad vill du ha?
Jag har pengar om du behöver det.
Hallå, vart ska du?
-Vad förfärligt. -Ingen förtjänar nåt sånt.
Det finns mycket som folk inte förtjänar.
Jag vet... Jag är ledsen.
Skulle du kunna berätta om din olycka?
Vad finns det att berätta?
Skallfraktur, brutet bäckenben, spräckt lever och två blodtransfusioner.
-Fruktansvärt. -Det var en olycka.
Det är i alla fall det polisen påstår.
-Tror du inte det? -Jag vet inte vad jag ska tro.
Ena stunden gick jag längs gatan med min syster och pratade.
Sen låg jag på trottoaren, knappt vid liv.
Jag läste att du blev påkörd av en bil.
Ja. Och jag drabbades värst.
Hur går det med din systers återhämtning?
Min syster är död.
Den som körde på oss trodde att jag var död och ville inte ha några vittnen.
-Och varför skulle nån göra det? -Det skulle Gerry Blake ta reda på.
Och det gjorde han inte?
Han försökte inte ens.
Inga däckspår, inga övervakningskameror, inga vittnen, inget motiv, ingenting.
Min syster dog på gatan, och jag kunde knappt gå.
Och ingen brydde sig.
Krimaren gjorde ett bra jobb att övertyga mig om att jag inte såg det jag såg.
Och sen avslutade Eduardos alibi i princip allt.
Är vi klara?
Nån har problem med Sullivans. Om det inte är du, vem är det då?
Förlåt, jag är ohövlig. Vill du ha lite vatten? Te, kanske?
Jag kan hämta det själv.
-Vill du ha? -Tack.
Glasen står ovanför diskbänken till höger.
Du har ett jättefint hus, av det jag har sett.
Tack.
Hur länge har du bott här?
Drygt ett år.
Jag köpte det med min systers försäkringspengar.
Ibland känner jag mig skyldig, men det känns också som det var hennes sista gåva.
Det är nog ett bra sätt att se på det.
-Det verkar dock som om du har bra hjälp. -Ben? Ja, han har varit fantastisk.
Vad har du för relation till honom?
-Förlåt, det var väl en privat fråga? -Ja.
-Är motorcykeln din? -Ja. Vad trodde du?
Antagligen inte.
Så vill du fortsätta den här förhöret?
-Är det vad du tror att det här är? -På ett indirekt sätt, ja.
Jag försöker bara måla upp en bild för dig och få din syn på saken.
Det börjar bli ganska sent. Tror du att vi kan avsluta det här?
-Jag har bara några frågor till. -Vi tar dem imorgon.
Jag hoppades att vi kunde fortsätta prata nu.
Det var ingen fråga.
-Okej, då. Vilken tid imorgon? -Jag har fysioterapi på morgonen.
Vi tar samma tid som idag.
Jag hittar ut själv. Tack för vattnet.
Lämna ett meddelande efter signalen.
Luca, kan du ringa tillbaka till mig? Jag...
Jag tror verkligen att nån följer efter mig. Jag vill att du...
Jag kanske bara är... Vet du vad? Tänk inte ens på det.
Egentligen är jag nog bara paranoid...
Det är lugnt. Jag mår bra. Strunta i det.
-Kan jag få ett glas också? -Varsågod.
Hur gick det idag?
Bra.
Det är dock svårt att återuppleva vissa saker.
Fick han åtminstone allt han ville ha?
Vem vet? Han vill träffas igen imorgon.
Jag tror dock att det blir sista gången.
Det är ju bra.
-Tack för all din hjälp. -Det är det minsta jag kan göra.
Jag vet att det inte har varit lätt.
Nej.
-Jag lämnar några saker om det går bra. -Självklart.
Sitt inte uppe för sent med det där.
Hej, Cat, det är Luca. Ring tillbaka när du hör det här.
Hoppas att du mår bra.
Vad förfärligt.
Ingen förtjänar det.
Det finns många saker folk inte förtjänar.
Jag vet. Jag är ledsen.
Skulle du vilja berätta för mig om din olycka?
Vad finns det att berätta?
-Tycker du inte det? -Jag vet inte vad jag ska tycka.
Ena minuten gick jag med min syster nedför gatan och pratade
och sen låg vi på trottoaren.
Jag läste att... ni blev påkörda av en bil.
Ja, och jag drabbades hårt.
Hur återhämtar sig din syster?
Min syster är död.
Den som körde på oss trodde att jag var död och ville inte ha några vittnen.
-Varför skulle nån göra det? -Det skulle kriminalaren ta reda på.
Och det gjorde han inte?
Han försökte inte ens.
Inga däckspår, inga kameror, inga vittnen, inget motiv, ingenting.
Min syster dog på gatan, och jag kunde knappt gå.
Och ingen brydde sig.
Han gjorde ett bra jobb med att övertyga mig om att jag inte såg det jag såg.
Hallå?
Ja, det är jag.
När?
Det var en olycka. Åtminstone är det vad de säger att det var.
Jag gick nedför gatan med min syster och pratade,
och i nästa ögonblick låg vi halvdöda på trottoaren.
Åh, vad fan håller jag på med?
Har du glömt nåt?
Vet du vad? Jag vet faktiskt inte varför jag är här.
Det här var bara en dålig idé.
Luca.
Varför kommer du inte in och pratar?
Är du okej?
Nej, nej, jag tror inte...
Jag tror inte det.
Hon bad mig om hjälp...
...och jag sa....
Jag sa nej.
Vem?
Min...
Caterina Sullivan.
Hon är... Hon är död.
-Jag är ledsen. -Ja.
-När? -Tidigare idag.
Det verkar som om du verkligen brydde dig om henne.
-Får jag låna toaletten? -Självklart. En trappa upp till höger.
Vad fan gör du här?
Abby?
Abby, jag vill bara prata.
Det var kul.
Min syster? Varför?
Glöm inte snuten.
Hörde du inte det?
Han stod näst på tur.
Åh, snälla. Det är väl inte så att du gillade honom.
Titta inte på mig så där.
Du vet varför din familj förtjänade det.
-Det var en olycka. -Han dödade min syster.
Det hade han inte behövt göra.
Du borde ha stannat i Chicago.
Jag visste inte ens att det fanns en till bror.
Varsågod, Luca.
Avsluta det, precis som han skulle ha gjort.
Nej.
Du kommer hamna i fängelse.
Du kommer ruttna där under väldigt lång tid.
Vad besviken.
Sluta. Det här blir bra.
Du skulle fan ha stannat i Chicago, Luca.
Ingen kommer att klandra dig för att du dödade hela din familj.
Men uppenbarligen kunde du inte leva med det, så...
...du tog livet av dig och grävde din egen grav.
Jag måste börja om på nytt, och för att göra det...
...måste jag lämna det förflutna bakom mig.
Nu är det inte tid att vara modig, Luca.
-Börja gräva. -Nej.
-Ta upp spaden. -Dra åt helvete.
Fan!
Fan! Fan!