Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Slyšíš mě?
Jo, slyším. Jdu.
Ještě počkejte, vzadu chodí pomeranč.
Počkáme.
Je to čistý, žádný sekery nevidím.
Ale mákněte.
Tady to dáme.
♪ Říkám jí, kotě, jsem rodinnej typ, na prvním místě je crew, ne ty. ♪
♪ Na prvním místě je clique, loajalita v mý krvi, nemůžu zradit. ♪
♪ Asi jsem rodinnej typ. ♪
♪ Říkám jí, kotě, jsem rodinnej typ, na prvním místě je crew, ne ty. ♪
♪ Na prvním místě je clique, loajalita v mý krvi, nemůžu zradit. ♪
♪ Asi jsem rodinnej typ... ♪
Kurva!
Jsou tu sprejeři. Jdu za nima.
Do hajzlu!
Kokote!
Kurvo!
Co je?
Ses posral?
Ty vole.
♪ Říkám jí, kotě, jsem rodinnej typ, na prvním místě je crew, ne ty. ♪
♪ Na prvním místě je clique, loajalita v mý krvi, nemůžu zradit. ♪
♪ Asi jsem rodinnej typ. ♪
♪ Říkám jí, kotě, jsem rodinnej typ, na prvním místě je crew, ne ty. ♪
♪ Na prvním místě je clique, loajalita v mý krvi, nemůžu zradit. ♪
♪ Asi jsem rodinnej typ. ♪
Na zítřejší schůzce si projdeme navržený finální plán.
Veškeré informace vám pošlu SMS.
Těším se a přeju hezký den.
Markéto, měla byste se při telefonování víc usmívat.
Klient váš úsměv sice nevidí, ale vnímá ho.
Dneska jsem trošku unavená, ale zapracuju na tom.
To bude fajn.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Hm.
Čus, brácha!
- Sorry, jdu trochu pozdě. - Čau.
V pohodě, ani nevím, kolik je.
- Ty jo, tebe zřídili. - Když neumíš hlídat.
Byl někde schovanej ve vagóně. Fakt sorry, brácha.
Dneska tiskneme 200 kusů tohodle.
Pro jednoho z mejch stálejch klientů. Má obchod s ptákovinama.
A pak chce ještě 150 kusů tohodle.
To jsou fakt strašný věci.
Ale za dobrý prachy. A nikdo mě u toho nevidí.
Co zkoušky, máš hotový?
Ještě z managementu a semestr je hotovej.
Bys mi mohl teď víc pomáhat.
Mám teď docela dost kšeftů a pořád nějaký workshopy.
Taky bych se chtěl trošku víc věnovat svý tvorbě.
Jasně. Rád pomůžu.
A stav se někdy za mámou. Prej za ní nechodíš.
Ty vole, já že za ní nechodím? Na tebe si stěžovala, že za ní nechodíš.
Tak ta už je úplně dementní.
Stanice Praha Vršovice.
Osobní vlak číslo 2532, společnosti České dráhy.
Rychlík S9 ze směru Stránčice přijel k nástupišti číslo jedna.
Vlak dále pokračuje ve směru Praha Hlavní nádraží...
Ta nová kampaň funguje skvěle.
Lidi, co je oslovujeme, mají o schůzky zájem.
Ano.
Samozřejmě.
V zásadě to jde pořád nahoru.
Ale v číslech se to projeví až za pár týdnů.
Ano, můžu vám to průběžně posílat.
Milerád. Ano.
Pokud se trend udrží,
můžeme rozšiřovat kampaň na širší okruh klientů.
Doporučuji začít připravovat materiály.
Abychom byli připraveni, jakmile výsledky přijdou.
Ano.
Na shledanou.
Ohohó!
Yes!
- Ahoj, Mišáku. Co se děje? - Kristýnko, nic se neděje.
Trčím na Baranďáku v zácpě. Klasika.
To se hodí, já ještě nezačala vařit. Nestíhám.
Odpoledne jsem se snažila Míšu uspat. Tři hodiny jsou kroužila kolem baráku.
Mám tak 20 kiláků v nohách, ale výsledek nula.
Ale představ si, že se dneska Míša poprvé vyčůrala do nočníčku.
Do toho hracího.
- Vnímáš mě? - Vnímám tě. Takže večeře nebude?
Jo, bude, už vařím. Ale za hodinu nejdřív.
- Oukej, tak já si ještě skočím na jedno. - Jo. Tak pa.
Jděte do hajzlu, buzeranti!
Pět lidí se mě pořád dokola ptá na stejnou věc.
Máte to všechno v mailu.
Nemáte, jo? Dobře, tak se podívejte do spamu.
Ano, teď hned se podívejte do spamu. Já počkám.
Je to tam?
Výborně, je vyřešeno.
Taky děkuju.
Bacha! Kolman, můj kámoš z gymplu!
Nazdar, Zrzoune! Co tady děláš?
Bydlím tady v Baranďáku. Plus dva plus jedna.
Luxusní bejvák. Jsem totálně free.
Aha. Tak se měj.
Kolman! Až budeš něco potřebovat, tak se stav u mostu.
Znám tady všechny. Pracuji pro BISku.
Co to meleš? Pro BISku?
Barrandovská informační služba.
Kde kdo je, kde co je, kde co seženeš. Sháníš něco?
Nesháním.
Bacha! Tady bydlíš?
Fakt? Tady? Takže boháč.
Ne, to mám na hypotéku. Teď na to musím teprve vydělat.
Tě sponzorujou rodiče, ne?
To už je pryč.
- S tátou se nebavím a mámu už nemám. - No neříkej. A co se stalo?
Rakovina, ty vole. Rakovina.
Ale to je smutný. To je hrozně smutný.
Hele, musím jít. Čus.
Počkej! Nemáš drobák nějakej, aspoň nějakej?
- No. A ty to prosmažíš, viď? - To je pro Dustyho, na výcvik.
Speciální odchyt ruských agentů.
Běž už.
Běž!
Ukaž, dej si dudlíček. Dej si ho.
Dej si ho. Pojď sem.
Pojď sem.
Co, už to je? Už to je?
Máme výraznější výkyvy počasí.
Sprejerských útoků přibývá.
A vandalové jsou agresivnější a organizovanější.
Ti sprejeři začali stříkat vagón tady.
Byl jsem tu hned, ale do tváře jsem jim neviděl, protože měli masky.
A ti kluci mě začali hned bít. Dva na jednoho.
Pokud můžete podat nějaké informace k hledaným osobám,
volejte na linku policie 158.
Za uvedený trestný čin hrozí pachatelům až dva roky za mřížemi.
Počkej, teď mě nech. Musím se trochu uklidnit.
No, dyť já tě právě chci uklidnit.
V televizi byla nějaká reportáž o sprejerech.
Počmárali vlak, zmlátili ochranku a nějaký další hrůzy.
Opravdu, jo?
- No to jsou teda hrůzy. - Nebyli jste to náhodou vy?
Kristýnko, jestli zmlátili ochranku tak to byli nějaký toyové.
Ale byli jste teď s Petrem někde sprejovat.
Slíbila jsi, že nebudeš kvůli grafáčům prudit.
Já neprudím, jen se ptám.
No tak proto.
A ptám se, jestli mi náhodou nelžeš.
Náhodou ti nelžu.
No tak si na mě dávej pozor.
Jsem ti přinesl svůj autoportrét, abych tady byl pořád s tebou.
No, hezký, no.
- Chceš to pověsit místo tý slunečnice? - No, tak jo. No. Já to zas pak vyměním.
Hele, co se ti stalo?
- Jsem se... Někde upadl asi. - Ty pořád sprejuješ, viď?
Neříká se „sprejuješ“, ale „maluješ“.
Mně je jedno, co se říká.
Včera tě tu hledali policajti.
Cos jim řekla?
No, že už tady nebydlíš.
Že jsem tě z bytu vyhodila.
- Tos jim řekla dobře. - No.
- A už ti tady líp vařej? - Ale ne, nevařej. Nevařej vůbec.
A když náhodou něco uvařej, tak to ta tlustá sestra všechno sežere.
Vůbec, kdy pojedu domů?
Dyť víš, že domů nemůžeš.
Posledně to tam málem vyhořelo od sporáku.
Co to kecáš? Jakýho sporáku?
Doma začneš chlastat a začne to nanovo.
Protialkoholní, odvykačka, Bohnice.
Holky, oběd.
Kocourková, šup do jídelny!
Koukám, tady máte novej obraz.
Asi se sem moc nehodí co? Mám ho sundat?
To se sem právě hodí, dyť jste v blázinci. To jste vy, co?
- Tlustoprdko. - No jo. Jak jste to poznala?
Podle těch vašich očí. Uhrančivejch.
Maminka se už stabilizovala, takže ji brzy propustíme.
- Co jako s ní teď? - Nejlepší bude domácí péče.
Proberte s bratrem vaše možnosti.
Jako že bude zase doma?
Dám vám seznam ústavů se zvláštní péčí.
Ale nepočítejte s tím, že maminku s alkoholovou demencí někam přijmou.
O nás bez nás, že jo? Já tady nemusím bejt.
Kocourková, vraťte se! Pojďte!
Já žádnou zvláštní péči nepotřebuju, já chci domů.
To už tady bylo.
Honili jsme tě po Praze, skákala jsi pod auta a lezla po hromosvodu.
Co kecáš, Lukáši?
Tys lezl po hromosvodu, když jsi sprejoval.
Koukala jsem, že máte na Instagramu nějaký graffiti výuku.
- Jo, jo. - Můj synáček s tím teďka taky začal.
Tak že bych vám ho tam poslala? Aby měl nějakej odbornej dozor?
Nechci se již opakovat.
Pane, při investicích je vždycky potřeba...
Chci, abyste mě spojil s vaším nadřízeným. Hned!
Vy jste si vybral investiční fond, který je rizikovější.
Pane broukře, vy si zahráváte s tím, že já tam k vám přilítnu
a natáhnu vám takovou facku...
Žádný problém, když vy nyní budete vyhrožovat...
Problém? Ty jsi ten problém. Ty debile!
Výborně, Čungu. Pochvala.
Až se trochu zchladí, zavolejte mu a vysvětlete mu, že se to zase otočí
a bude v plusu. Že je to u investic normální.
- Hlavně ať neruší tu smlouvu. - Rozumím, pane Kolmane.
Zopakujeme si pravidla úspěšnýho prodeje.
První pravidlo znáte všichni.
- „Ne“ neznamená vždycky „ne“. - Správně.
Jakmile člověk začne přemýšlet, že by mohl ušetřit, často změní názor. Dál.
Nenabádáme klienta slůvkem „ne“.
Raději říkáme: „Chtěl byste?“ Namísto: „Nechtěl byste?“
Výborně, Vincente.
- Pokládat otevřené otázky. - Skvěle, Zuzano.
- Vždycky se musíme usmívat. - Ano.
Protože když se budete usmívat, vaše prodeje se prokazatelně zvýší.
- A naše heslo je: Zavoláme! - Yes.
- Vyděláme! - Yes.
- Zavoláme, vyděláme! - Yes, yes, yes!
Sprejerských útoků přibývá.
A vandalové jsou agresivnější a organizovanější.
Ti sprejeři začali stříkat vagón tady.
Byl jsem tu hned, ale do tváře jsem jim neviděl, protože měli masky.
A ti kluci mě začali hned bít. Dva na jednoho.
Pokud můžete podat nějaké informace k hledaným osobám,
volejte na linku policie 158.
Čus.
- Čau. - Viděl jsi tu reportáž?
Prej jsme zmlátili tu sekeru.
No, jestli nás pozvou na výslech, se musíme domluvit, co budem říkat.
A jak by nás poznali? Nikdo nás neviděl.
Nikde jsme nebyli, nic jsme neudělali.
Na vlaky už fakt kašlu. Tohle bylo naposled.
To si děláš prdel.
Už se nechci dostávat do těchhle situací. Já na to už fakt nemám.
- Dáš si Pu Erh? - Ne, já už měl pět kafí.
- Ty vole, docela měníš styl, ne? - K lepšímu, nebo k horšímu?
No, je to takový líbivější.
- Asi se to bude líp prodávat. - To bych se nezlobil.
Že bych si třeba pořídil lepší bydlení.
Ale grafáčů nemůžeme nechat.
Já se jinak zblázním v tomhle světě.
Neříkám úplně přestat, ale zvolnit.
Vlaky dělat v cizině, tam, kde nám hrozí maximálně pokuta.
No, souhlas.
Ale jedno místo v Praze bysme ještě měli udělat.
- Hledaj nás benga, jestli sis nevšiml. - Tohle bude easy.
Mám to promyšlený.
Tak podle těch čísel se zdá, že roční cíl už nesplníme.
To přece není možné.
Vždyť se tak snažíme.
Navoláváme. Schůzkujeme. Smlouvy podepisujeme.
- Hele, já to fakt nechápu. - No, a já to chápu.
Prostě jsme polevili.
Tyhle dvě klientský centra jsou evidentně lepší než my.
Ano?
Popravdě řečeno nevím, co si o tom mám myslet.
Pokaždé jsme roční cíl splnili.
Vždy jsme byli nejlepší.
A marketingové oddělení přece odvedlo skvělou práci.
Taky to nechápu.
Naši brokeři asi nedokáží proměnit zájem v zisk.
A vy je máte školit.
Kontrolovat a motivovat.
A když se jim nedaří, tak je vyházet.
Pane Munclingere, naši brokeři vykazují dlouhodobě dobrou práci.
To, že se jim chvíli daří méně, neznamená, že se jich musíme zbavit.
Herr Kolman,
žiju naši firmu už 25 let.
A stejně jako vám
i mně dala ženu,
životní přátelé
a možnost žít pěkný život.
Jak teď půjdeme na výroční setkání?
Jak budeme vypadat před generálním?
Slibuju, že já a celej můj tým půjdeme do sebe
a do konce roku se pokusíme roční plán splnit.
To moc rád slyším, pane Kolmane.
A jak se daří paní Kristýně?
Ti sprejeři začali stříkat vagón tady...
A proč myslíš, že je to Michal?
Já ho z toho nepoznám.
Koukej tahle malá postava.
Tyhle trhavý pohyby, to je určitě on.
Všechno hypertrofovaně prožíváš,
jak jsi pořád doma sama.
- Jsi prostě přetažená. - No, to jsem.
Jako by se mi vracely ty úzkosti, co jsem mívala.
Občas se nemůžu ani nadechnout.
To souvisí s mateřstvím.
Hormony jsou rozhozený.
Taky jsem to tak měla.
Mám takový utkvělý představy, že se Michalovi něco stane.
- Že tady zůstaneme s Míšou samy. - A hele!
No kdopak se nám to probudil?
- Dej jí dudlíka. - Miško!
Ale kdepak, Miška už dudu nepotřebuje.
Ty jsi nikdy dudu neměla a jak máš krásný zoubky.
Než aby hodinu ječela, tak ať radši dudlá.
Když ty budeš v klidu, ona nebude ječet.
Hm.
A dyť máš krásnej život.
Hodnýho manžela,
zdravý dítě.
Tak si to užívej.
A zajdi si někdy ke kadeřníkovi.
Vypadáš jak hipízák.
Tak díky za podporu.
Michal tím sprejováním dokazuje svoji identitu.
A takhle patologicky na sebe upozorňuje.
Vláčí s sebou nějakou nezpracovanou křivdu.
Na to mu kašlu, já prostě nechci, aby to dělal.
No tak mu to ale musíš jasně a věcně definovat.
V krátkých oznamovacích větách.
Aby to pochopil. A hlavně bez výčitek.
S ním se o tom nedá bavit. On se hned naštve nebo mě zesměšní.
Navíc jsem mu kdysi v zamilovaný demenci slíbila, že mu to budu tolerovat.
Tak já ti napíšu Lexaurin, co říkáš?
Je to chlapeček, nebo holčička?
Nechcete panenku?
Vaši rodiče vám zaplatili tenhle workshop.
Máte s graffiti nějaký zkušenosti?
- Já dělám tagy na lavici ve škole. - A já na hajzlech, csss, degesch!
Tady jsme na legální graffiti zóně.
Platí tady jedno pravidlo.
Nesmíte malovat přes lepšího writera, než jste vy.
A vy jste tady taky začínal?
Ne, já jsem začínal na ulici, ale měl jsem z toho jenom problémy.
Vyhodili mě z gymplu,
na vejšku jsem se nedostal a byl jsem i ve vězení.
Cool.
Každá graffiti crew má svůj specifickej styl.
Přemejšleli jste, jak byste se jmenovali?
Už máme crew.
Hardcore Intelligent Vandals.
Kluci, nechcete se nad tím jménem ještě zamyslet?
Ne!
Tohle by si pravej writer v životě neoblíkl.
Vypadáme jak toyové.
Tyhle spreje je potřeba pořádně rozšejkovat.
Protože mají hodně pigmentu, jo?
Používáme hodně trysek.
Ale dneska nám bude stačit originálka
a fat cap.
Cool!
Blíž ke stěně. Jasně.
Kluci, podívejte se.
Teď, trošku pomalejc, trošku z dálky a vyplnit všechny díry, jo?
Takhle.
Hm.
Uspáno?
Uspáno a bez dudlíku.
Good job!
Ale!
Ty dračice.
Co v práci novýho?
Letos nebudeme první klientský centrum.
Máme horší výsledky, než jsme čekali.
Proč?
Dyť ta naše kampaň se tak povedla.
Co na to Munclinger?
Ten je z toho zhroucenej.
Že nedostaneme pohár, že nedostaneme bonusy.
Už mě začíná srát.
Hm. Mně přijde docela v pohodě.
Munclinger?
Kristýno, celej život mě někdo buzeruje.
Nejdřív mě buzeroval fotr a teď tenhle fašounek korporátní.
Tak já tě snad tolik nebuzeruju, ne?
Hele, tohle je super.
Hm, tak já jdu spát.
Počkej!
A na co mám jako čekat? Moje přítomnost tě asi obtěžuje.
Co to říkáš?
Vůbec mě nevnímáš, furt se na mě mračíš.
Já se na tebe mračim? Já se mračim?
- Já tady chodím a furt se usmívám. - Tiše! Nekřič!
- Tak nemel! - Vzbudíš Míšu.
A můžeš ty posraný plínky prosím tě házet do koše?
- A ty svršky někam na jednu hromadu? - A nechtěl bys tady bejt radši sám?
Měl bys tady hezky čisťoučko, voňavo a měl bys čas na to svý graffiti.
Všechno, co dělám, dělám pro vás. Z práce jedu rovnou domů.
Koupím to, co potřebuješ. O víkendu jsme pořád spolu.
- O víkendu seš pořád s Petrem. - Kristýnko, nekecej!
S Petrem jsem maximálně jednou za měsíc.
Tak si to asi budeme psát, ne?
Já bych jenom chtěla, abys byl s náma rád.
A já jako s váma nejsem rád, jo?
- Mám toho dost. - Počkej!
Já to tak nemyslela. Já ti chtěla říct, jak to cítím.
♪ Chci toho tak moc, tak málo. ♪
♪ Asi se mi to všechno zdálo. ♪
♪ Chci toho tak moc, tak málo. ♪
♪ Všechno se mi zdá. ♪
♪ Na co mi jsou vůbec peníze, ♪
♪ když tě nemůžu mít? ♪
♪ Na co mi jsou vůbec peníze, ♪
♪ když tě nemůžu mít? ♪
Dneska budem tisknout moji věc. Takovej odkaz ke graffiti začátkům.
No konečně, super.
Těmahle sprejema se kdysi malovalo.
Špatně kryly, tekly a byly hrozně drahý.
Jezdili jsme pro ně do Německa.
Velkou dodávkou, kterou jsme naplnili až po strop.
No jo, Berlín.
Mekka graffiti. Chystáme se tam s klukama na metro.
Hele, brácha, možná to bude znít trochu divně,
ale měl bys grafáče trochu omezit.
- To mi říkáš ty? - Jo.
Protože by bylo dobrý, kdybys tu vejšku v klidu dodělal a nedopadl jako já.
- Máma by měla radost. - Proč toho nenecháš ty?
Hele, když jsme u tý mámy,
v Bohnicích říkali, že to pro ni doma bude nejlepší.
Do státního senioráku ji těžko vezmou jako alkoholičku.
- A na soukromej nemáme prachy. - Brácha, já se o ni už starat nemůžu.
Když jsi byl v tý Americe, tak to tady bylo peklo.
Pořád byla na sračku, všechno poblitý.
Ty vole, já se o ni jako nestaral, jo?
Dyť jenom kvůli mámě jsem se vrátil do Prahy
a zkazil si celej ten job.
Jestli se máma zase vrátí domů, tak se odstěhuju na kolej.
Seru na to, fakt.
Vypadá to dobře.
Vyfotíš mě s tím?
Dám to na Instáč.
Ukaž se celej, nejdeš tam vidět.
A zkus se trochu usmát.
- Já nejsem smavej typ. - Tak aspoň trochu.
Ty chceš přejet reklamu svýho zaměstnavatele?
No.
Zaměstnavatel mě začíná srát.
- Co se děje? - Tak ten nám tady chyběl.
- Zrzoune! - Ticho, to jsme my.
Kolman s Kocourem? Cheap a Cool Man?
Pořád spolu?
- To je smrad z tebe, ty vole. - Jste se na mě přišli podívat?
Tak pojďte. Můžete mi to tam vymalovat.
My dneska nemalujeme. My jdeme opravit tamhle ten billboard.
Tak bacha! Já vám jdu na most hlídat.
A až pojedou benga, tak zahvízdám.
Hele, ty nikam nechoď.
Máme to ošéfovaný.
Zalez zpátky do díry.
Ty vole, mně je blbě.
Zezdola to nevypadalo, ale tady je to strašný.
Tak na to kašlem? Lezem dolů?
Ne, já se srovnám.
Dusty, hop!
Co je, vole?
Prší?
Vyčůrej se. Mám tě rád.
Kundo!
Děvko líná!
Lžeš, to jsou moje krámy!
Píčo zasraná!
To je můj vercajk!
Policie! Nechte toho!
- Čau. - Ahoj.
Co se to děje?
Nic, sbíraj bezďáky.
Ach!
Dej mi ručičku takhle.
To chladí.
Zpívej mi tu ukolébavku, co zpíváš Michalce, prosím.
Jsem tak rád, že vás mám.
Protože když nejsme v dobrý fyzický kondici,
tak se to projeví i na kondici mentální.
Proto budeme každý pondělí, středa a pátek cvičit.
- Souhlasíte? - Souhlasíme.
Tak jdeme na to.
Začneme. Běháme na místě.
Hop, hop, hop!
A nohy vejš. Nohy vejš.
Hop, hop, hop!
A ruce! A ruce!
A dopředu! A dopředu!
Dopředu!
A sem!
A tam!
A tam, sem! Tam, sem!
A levá! A pravá!
A rychlejc! Rychlejc!
A jedem!
A jedem! Naučíme se běhat! Nikdy nevíte, kdy se vám to bude hodit.
Catch me if you can! A jedem!
A jedem! Zavoláme, vyděláme!
Yes, yes yes!
- Zavoláme! - Yes!
- Vyděláme! - Yes!
Zavoláme, vyděláme! Yes, yes, yes!
Tady jsem zřídil nástěnku hanby.
Kdo každej tejden neuzavře pořádnej obchod,
toho sem napíšu a nedostane žádný bonusy.
- Souhlasíte? - Souhlasíme.
- Souhlasíte? - Souhlasíme!
- Souhlasíte? - Souhlasíme.
- Souhlasíte? - Jo!
Ha!
Dobrý den. Vy tady bydlíte?
Ano, přechodově. Přechodové bydliště.
Jménem zákona vás vyzývám, prokažte svou totožnost.
Totožnost? Ta tady není. Kde je?
Zde je, jednoznačně.
Tvaroh Václav.
No to jsem já! Co se mi stalo?
Máte povolení na stavbu tý boudy?
Povolení? Ale já jsem tady pracovně, dělám u BIS.
- U BIS, jo? - Barrandovská informační služba.
Vím všechno, znám tady všechny, kdybyste něco potřebovali.
Tak když jste u BIS, tak byste mohl vědět, kdo tady zničil ten billboard.
To byli jednoznačně ruský agenti.
Označili tady místo jadernýho útoku na Prahu.
RHS je šifra.
Russian Huge Smash.
A můžete nějak popsat pachatele tohoto trestného činu?
Mluvili... Já... Ne, neviděl, jenom zaslyšel.
- Mluvili rusky, jednoznačně azbukvou. - Co ten váš pes, je čipovanej?
Dusty, seš čipovanej?
Takže, pane Tvarohu, my vám tu boudu tady zboříme
a psa odebereme. Jituš, volej na odchyt.
Ne, prosím, neberte mi ho, já bez něj umřu.
Takže si vzpomenete na identitu těch agentů?
Hardcore Vandals.
Neony.
Těbůh, Petře!
- Dobrý den. - Seš to ty?
Já tě málem nepoznal. Co tady děláš?
- Dobrý den. Ahoj. - Ahoj.
Fotíš baráky zase?
Ne, to je taková inspirace pro mý obrazy.
Obrazy, jo? Ty už děláš obrazy? Aha. A kde jsou k vidění?
No, chystám takovej pop-up shop.
Jo, pop-up shop, aha. Tak to nás určitě pozveš, viď?
Klidně přijďte, ta pozvánka je na Instagramu.
- Jo, já to najdu. - Dobře.
- Mějte se. - Hele, počkej ještě.
A co ten můj kluk? Vídáte se někdy?
- Jo, občas někdy jo. - Ahoj.
To je dokonalej relax.
Všechny ty depky se z nás vyplaví.
To sem musíme chodit častějc.
Takhle si já připadám, když v noci něco namaluju.
Už chápeš, proč to dělám?
Jasně.
A kdybych se vrátila do práce, tak bys mohl někdy hlídat Míšu?
No to nevím jak jako.
Munclinger mě buzeruje, že jsem v práci málo,
že málo motivuju brokery.
Já bych chtěla dělat zase něco tvůrčího.
Vymýšlet reklamní spoty, kampaně.
A ty máš pocit, že korporát je jako tvůrčí?
Chceš bejt jako ty vyhořelé matky tam? Chceš vypadat jako ony?
A jak budu vypadat doma?
Celej můj život je trojúhelník nákup, kuchyň, hřiště.
Už mi z toho hrabe.
A máma nemůže víc hlídat?
Ta má ordinaci plnou na rok dopředu.
- Tak zaplatíme nějakou chůvu. - No tak to vůbec.
To já nedám dítě nikomu cizímu, nějaký psychopatce.
A to je rtěnka.
To zvýrazňuje ženám rty.
To má tatínek na mamince moc rád.
Tady.
Správně. Ty jsi šikulka!
- Zdravím, paňmámo. - Ahojky.
Miška byla celou dobu strašně moc hodná.
Míšo, kurňa, co to děláš?
- Co na ni zase ječíš? - Teď abysme znova malovali.
Že zrovna tobě to tak vadí. Dyť to je tvůj styl, ne?
Můj styl, jo? A co je tvůj styl?
Ten bordel tady všude, ne? Dyť žijeme jak socky.
Nedělám nic jinýho, než že tady uklízím.
A že po tobě splachuju, ti taky nepředhazuju.
Já nesplachuju, jo? A po kom jsem včera drhnul hajzl asi?
No tak, děti, nehádejte se, to je moje chyba.
Měla jsem Mišku líp hlídat, viď? Miško, pa, pa.
Babička jde domů. Pa, pa, pa. Já zase přijdu.
Tak ahoj.
A buď hodný na Kristýnku.
Já tě doprovodím.
Ona to taky neměla v životě jednoduchý.
Podepsal se ní rozvod s mým manželem.
Ty naše hádky a potyčky.
Nemá v sobě dostatečně ukotvený vzor otce.
Mě štve, jak vyloženě přehání. Někdo lže a ani o tom neví.
No, evoluce to takhle zařídila, abyste se potkali právě vy dva
a vzájemná traumata si zahojili.
Já nemám žádný trauma.
A co to tvoje sprejování?
Co to je? V tomhle věku?
To není trauma, to jsem prostě já. Zkrátka mě to baví.
Ale Kristýnu to nebaví, když vidí v televizi, jak skáčeš pod vlak.
Já neskáču pod vlak.
Skáčeš.
Michale, nenech to dojít tak daleko, aby se Kristýnka strachy o tebe utrápila.
Žena je schopná ze smutku onemocnět.
Dokonce umřít.
Však si vzpomeň na svoji maminku.
Sorry, ty vole, jsem late, zacpanej Nuselák.
Čau. V pohodě. Já ani nevím, kolik je.
Tou Prahu vůbec nejde projet.
Všechno je rozkopaný, ty vole, všechno je
zacpaný, vole, zasraný.
Ten kufr ti přirostl k ruce?
Kdybys měl tolik GDPR, tak taky budeš nosit kufřík.
Ale ty seš umělec. Vyzenovanej.
No, to bych neřekl. Zrovna teď jsem dost ve stresu z toho,
jak to všechno stihnout na ten pop-up shop.
Hele, neony do obrazu.
Si na to vem nějakýho odborníka, ne? Ti to bouchne tady.
- Já jsem ten odborník. - Nebo nějakou asistentku.
Aby ti uklidila, vyprala,
přeleštila ho.
Debile.
Co ses rozešel s Julií, jsem tě neviděl s žádnou ženskou.
No, Julii jsem zrovna potkal, s tvým fotrem.
Tlačili kočárek po Praze. A vypadali spokojeně.
No vidíš to.
Všichni se rozprcávaj,
a ty nic.
Divný, ne?
Je to divný. Ale čím dýl jsem sám,
tím mám menší chuť se s ženskýma seznamovat.
A plnit jim ty jejich představy o rodině.
To mě právě baví.
Plnit Kristýnce ty její představy o rodině.
Sice mě dokáže nasrat, ty vole, jak nikdo,
ale už bych neměnil.
A Michalka...
Když se na tebe to dítě podívá, tak to je nejvíc.
Ty nechceš děti?
Já myslím, že už se tenhle svět naplnil.
Tak proč sem přivádět další osudy?
Pane Kocourek, pošta.
- Dobrý den. - Dobrý den. Dneska s červeným pruhem.
Tady podpis poprosím.
To je pro vás.
Na shledanou.
Od policie. Tobě nic nepřišlo?
Omlouvám se, ale vůbec nevím, o čem mluvíte.
To je reklama vašeho zaměstnavatele, že?
No jo.
- A proč bych to já jako ničil? - Třeba nám to osvětlí váš zaměstnavatel.
Vědí tam o vás, že jste měl v minulosti problémy s vandalismem.
Konkrétně se sprejováním nápisu „RHS“.
Bez komentáře.
Co jste inkriminovanou noc dělal?
Jako vždycky, spal jsem doma s rodinou.
Che!
Můžete uvést konkrétního svědka?
Manželka Kristýna Kolmanová.
Nejde o vlak, ale o billboard. Všechno jsem popřel.
Nedomlouvejte se!
Pane Kocourek.
Nemají žadnej důkaz. Jenom nějaký pochybný svědectví.
Jedinej, kdo nás v noci viděl, byl Zrzoun.
- Ale nevím, proč by nás jako prásknul. - Protože je to smažka zkurvená.
Za prachy řekne všechno.
V každým případě tohle byla poslední tečka.
S ilegálem končím, kámo.
Dyť na nás nic nemají.
Ale mně to komplikuje život. Oběma nám to komplikuje.
Ale hovno komplikuje, elegantně se to vyvažuje.
Ty vole, tys mě ke graffiti přived.
Ale dělals to dobrovolně, ne? Tak já teď dobrovolně odcházím.
A co ty tvoje obrazy?
Kdybys nedělal ilegál, tak by nikoho nezajímaly!
Tohle je dobrý.
Kámo, čau.
- Nazdar, Yzo. - Dobrá práce, ty vole.
- Ten air brush, dělo, dělo! - Pane Kocourek.
Pane Kocourek, hodil byste mi sem taga, please?
Mně taky, pane Cheap.
Cool!
- A zaplatili jste to u bráchy? - Ano, zaplatili.
Pane Kocourku, vyfotíte se se mnou?
No, jasně.
Já vás totiž hrozně obdivuju.
- A podepíšete se mi? - Ale jo. Kam?
A nezajdeme pak někam?
Hele, já jsem teď docela busy, ale brácha by možná šel.
Lukáši, pojď sem!
Vezmi holky na drink.
Petře, hezký. Ty seš vážně už umělec.
A tamhle ten obraz „Trash“, ten bych rád koupil.
Na kolik si ho ceníš?
Trash, ten za 50 tisíc?
A co seš takovej skromnej? Já ti za něj dám klidně sto.
Pošli mi číslo účtu, tady máš vizitku.
Ale něco za něco,
potřeboval bych, abys mi pomohl s Michalem.
To nevím, my se teď nevídáme moc.
Řekni mu, ať mi zavolá. Ten pitomec se mnou nechce bavit,
protože má pocit, že jsem mu nějak ublížil.
A on čas běží, víš, a
já bych chtěl ještě poznat tu svou vnučku.
Ahoj.
- Okay. - Nějakej pán chce s tebou mluvit.
Ahoj, já jsem Pascal, galerista.
Petr.
Už nějakou dobu tě sleduju a tvoje díla jsou velice působivá.
Ahoj, rodinko!
Nazdar, Kocoure!
- Co tady děláš? - Ale jdu tak kolem.
- Čau. - Čus.
Ahoj.
- Tady jsem něco přinesl pro Michalku. - Díky.
- Dáš si hruškovici? - To ti namaloval strejda Petr.
- Luxusní. - Jů!
Na usmířenou.
Jsem si říkal, že bysme mohli letos dát Graffiti Jam.
- Dlouho jsme nebyli. - No jasně.
Půjdeme všichni.
Co, Kristýnko? Že bysme naučili Michalku malovat.
No jasně.
Aspoň si to odbyde zamlada a nezamrzne v tom do důchodu.
Jako někdo.
A jak ti dopadl ten pop-up shop?
Jo, lidí bylo.
Všem se to líbilo.
A taky tvůj fotr přišel.
- Chce koupit obraz. - Můj fotr, jo?
Koukej.
O co mu jde?
A prej se mu máš ozvat. Chce s tebou bejt zase v kontaktu.
Takže mámu nechal umřít,
tobě přebral holku, teď má černý svědomí a chce se kamarádit.
Že se s ním vůbec bavíš, ty vole.
Já myslím, že bys mu už mohl odpustit.
Já jsem Julii taky odpustil. A dejchá se mi líp.
Já mu odpustím.
- Na pohřbu, ty vole. - Aby to nebyl tvůj pohřeb.
Ale hlavně, kámo, pozvali mě do Berlína.
Do streetartový galerie. Líbí se jim ty neonový obrazy.
Cože?
Ty vole, to starý berlínský metro?
Ale teď musím vyrobit velký neonový obrazy
a mámě zařídit seniorák, aby nějak důstojně dožila.
Ale jsem úplně broke.
A co s tím já mám společnýho?
No, tvůj fotr nabídl sto tisíc za ten obraz.
Ale jen když se přemůžeš a zavoláš mu.
Teď se ukaž, frajere.
Tak já ten obraz koupím sám.
Za dvě stě tisíc.
Co?
Pomůžeme Péťovi, ne?
Máme dost.
Co?
Nazdar.
Čus.
- Čus. - Čau.
♪ Stojíme na rohu. ♪
♪ Pálím shit na rohu. ♪
♪ Naproti Afi, u paneláku na rohu. ♪
♪ Pijeme na rohu. ♪
♪ S rodinou na rohu. ♪
♪ Jestli nás hledáte, tak nás najdete na rohu. ♪
- Čau, kluci, rád vás tady vidím. - Čau, Doby.
- Čus. - Povedenej jam, máme přes sto lidí.
Počasí taky super, takže paráda.
Je skvělý vidět zase všechny pohromadě.
Dvě piva a limonádu.
To je dobrý. Hele, můžeme malovat tady?
Ale to je obsazený, tam dělají mlaďáci z mojí crew.
- A kde můžeme teda dělat? - Třeba tamhle v rohu.
Děláš si prdel, Doby?
Jsem myslel, že nám hlídáš fleky na hlavní stěně.
Nebude přece dělat vedle těch toyů.
Nemůžete čekat, že když přijdete odpoledne, dostanete nejlepší fleky.
Sorry.
Tak to jdeme do hajzlu, ne?
Pane Cool M, hodíte nám sem taky tag?
A mně taky.
Cool!
♪ Stojíme na rohu. ♪
♪ Pálím shit na rohu. ♪
♪ Naproti Afi, u paneláku na rohu. ♪
♪ Pijeme na rohu. ♪
♪ S rodinou na rohu. ♪
♪ Jestli nás hledáte, tak nás najdete na rohu. ♪
♪ Stojíme na rohu. ♪
♪ Pálím shit na rohu. ♪
♪ Pijeme na rohu. ♪
♪ S rodinou na rohu. ♪
♪ Stojíme na rohu. ♪
♪ Pálím shit na rohu. ♪
♪ Pijeme na rohu. ♪
♪ S rodinou na rohu. ♪
Koukej.
To je červeňoučká.
Jé, a tady je modrej, koukej.
RHS?
- Hele, chci s váma mluvit. - O co go?
Lezete, kam nemáte. Mlátit sekery? Taková debilita.
Ty vole, sekera dal dělo mně, ty kreténe. Hele!
Vy jako sváteční writeři máte jezdit někam na vesnice.
Anebo se na to radši vysrat úplně.
Klídek Roke, jo? Je to úplně zbytečně vyhrocený.
Komu říkáš klídek? To říkej těm svejm tyrkysovejm brokerům, šašku.
- Ty čuráku, vole! - Ne, počkej.
- Míšo! Stůj! - Pozor!
Kristýno? To není možné. Jste to vy.
Dobrý den, pane Munclingere. To je náhodička.
Co tady proboha děláte? Mezi tou spodinou?
Šly jsme se sem podívat, Míše se líbí, jak je to barevný.
Celá po mamince, taky tak roztomilá.
- Ale, no... Děkuju. - A kdy se Kristýno vrátíte do práce?
Všem nám tam chybíte.
Až ze mě vyprchá ta mateřská demence, tak možná na poloviční úvazek?
To nebude žádný problém, vy jste hvězda našeho marketingu.
Vymazlenej den. Teplý slunce, boží náladička.
Barrandovská informační služba je vám k dispozici.
Odejděte pryč, feťáku.
Pán by něco potřeboval, ale stydí se před paničkou.
Nějakej speed, aby mu šel vzhůru šíp.
Já volám policii!
Ale ne! Kolman s Kocourem! Bacha!
- Tohle se vám povedlo. - Ty vole, tys nás naprášil fízlům!
Ne, nenaprášil, fakt ne, přísahám.
Ale ty jedinej jsi nás viděl u toho billboardu, vole.
- Tak my tě tady popravíme, co říkáš? - Ne, to Dusty vás nabonzoval.
- Jo, tvůj pes. On jako mluví, jo? - No, někdy mluví, fakticky.
- Dobrý den, pane řediteli. - Dobrý den.
Herr Kolman.
Popravdě řečeno nevím, jestli jsem více z šoku z toho, že sprejujete,
nebo že jsem vás celou dobu měl za někoho úplně jiného.
Tak to nejste jedinej.
To muselo být asi velice namáhavé celé ty roky se takto přetvařovat.
Každej žijeme nějakej dvojitej život. Vy děláte cyklistiku, já dělám graffiti.
No tak, snad nebudeme srovnávat sprejování s cyklistikou.
Sprejeři ničí cizí majetek.
- Cyklistika nikomu neubližuje. - Neubližuje?
Dyť jste mi málem přejel dceru.
Pane Kolmane, ukončíme tuto nesmyslnou debatu.
- Co říkáte? - Říkám ano.
Tak.
Rovněž ukončíme i váš pracovní poměr.
Nemůžete mě vyhodit, že dělám legální graffiti.
Tohle mi přinesla policie.
Doporučuji vám
odejít na vlastní žádost.
A víš co, Munclingere?
Polib si prdel.
Jak polib si prdel?
No normálně.
Strčíš si hlavu mezi nohama a políbíš si prdel.
Entschuldigung!
Jé! Co to je?
To je Madona se svatozáří.
Ale dělal jsem ji podle tebe, takže seš to spíš ty se svatozáří.
To jsi sám jako udělal?
To mi musíš pověsit tady místo těch slunečnic hnusnejch.
Petr bude mít výstavu v prestižní galerii, v Berlíně.
Jako v Německu? Ne.
Hele, ne, ne, ne. Tam nejezdi, ne.
Tam jsou zlí lidi.
Mýho tátu tam zabili.
To nebyl tvůj táta, to byl tvůj děda. A bylo to za Hitlera.
Berlín je teď nejsvobodnější město na světě.
Vy jste takoví hodní kluci.
Tak pěkně se o mě staráte. Jsem tak ráda, že vás mám.
My jsme taky rádi, že tě máme.
Akorát že pořád sprejujete po těch barákách.
Jo, měl jsem tě tehdy poslechnout, když jsi říkala, abych to nedělal.
Vidíš? Měla jsem pravdu.
Jsem se tě v životě hodně natrápil, co? Tak se na mě nezlob.
Kdy tedy jedeme domů?
Mamko, ještě tady nějakou dobu pobudeš.
A pak tě převezeme do domova seniorů.
Aha, tak vy se mě chcete takhle zbavit.
Zaplatili jsme ti takovej zámeček, kde se o tebe postarají.
- Budeš se tam mít jako hraběnka. - Seru na zámeček, já chci domů!
Tak mě tady rovnou zaškrťte, abych vám už nepřekážela!
Ale to by nás tady s Lukášem zavřeli do vězení.
No, tak se zaškrtím sama tady.
- Pardon, neruším? - Děje se něco?
Ale mamka šílí, že prej ji máme uškrtit. Tak jsem jí řekl, že to musíte zařídit vy.
No tak ale to je nadstandardní péče. To byste si musel hodně připlatit.
Jo, já jsem si ten váš obraz pověsila sem.
S dovolením. Teda, bez dovolení.
Jo, to je v pohodě, ale chtěl jsem vás poprosit.
Mamku nám vezmou do senioráku až tak za měsíc,
tak jestli by nemohla do tý doby zůstat tady.
Jo, tak já to nějak panu doktorovi přetlumočím,
že měla maminka ataku, že vás napadla,
že má sebevražedný sklony, aby tady zůstala ještě.
Jo, jo.
- Děkuju, paní Kutnarová. - Pro vás Soňa.
- Děkuju moc, paní Soňo. - Já taky děkuju, Petře.
Za kluka.
Jste pro něj velkej vzor. Mluví jenom o vás.
- Jo? No, on je taky fajn. - Ale jsem na něho sama.
Tak mám strach, aby do něčeho nespadnul.
Poprosím tady jeden podpis.
A něco jiného pro vás udělám?
To si přečtete doma! My tady taky čekáme.
Pardon.
Čaute!
Nesu zásoby na tejden.
Mišulko, pojď! Pojď pomáhat tátovi.
Nebuď furt na mobilu.
Co to vaříš?
Bramboračku.
Paráda.
Stalo se něco?
Se zlobíš kvůli tý práci?
To přece muselo takhle dopadnout.
Založíme si vlastní firmu.
Kolman a Kolmanová, finanční poradenství.
Dostala jsem obsílku od policie,
že mám podat nějaký svědectví o tobě.
To je v pohodě. Nic se neděje.
Jako osoba blízká nemáš vůbec povinnost svědčit.
Pusť to z hlavy.
Ty se mi jako vůbec neobtěžuješ říct, co jsi provedl?
Jde o ten billboard.
Řekl jsem na policii, že jsem ten večer byl s tebou.
Že jsem byl s tebou v posteli. To je taky pravda, ne?
Ty si ze mě děláš svýho komplice a já mám jako křivě svědčit?
Ještě půjdu do vězení já a sociálka nám sebere dítě!
- Kristýnko, prosím tě, co konspiruješ? - Víš, co mám chuť udělat?
Jít na tu policii a udat tě, že jsi doma nebyl, že lžeš.
Byl jsi i na tom nádraží a lhals mi, žes nebyl!
Ty bys mě jako udala, jo?
No tak seš psychouš.
A co seš ty?
Až spadneš pod vlak, tak tady zůstaneme s Míšou samy!
- Pojď sem. - Nešahej na mě, sakra!
- Nešahej na mě, já se tě bojím! - Nic se nestalo, sakra!
Nech mě na pokoji! A stalo se.
Stalo se.
Míšo, jdeme pryč. Já tady nemůžu...
Já tady nemůžu dýchat.
♪ Chci toho tak moc, tak málo. ♪
♪ Asi se mi to všechno zdálo. ♪
♪ Chci toho tak moc, tak málo. ♪
♪ Všechno se mi zdá. ♪
♪ Na co mi jsou vůbec peníze, ♪
♪ když tě nemůžu mít? ♪
- Je tam všechno, brácha? Ručíš za to. - Jo, všechno.
Tak nasedat.
Brácha, já tady asi zůstanu, když jedete s Michalem.
- Dyť jsi chtěl do Berlína na metro. - Už jsem volal Shackemu z OBS.
Můžete jít i beze mě.
Ahoj.
Jo takhle.
- Chtěl jsi, abych nechal grafáčů, ne? - No, jo. Tak čau.
Hele, mysli na mě.
Po vernisáži ti zavolám, jo? A díky za help.
- Tak čau. - Čusík.
Ty vole, zpomal, jedeš jak šílenec.
Němci nemají rychlostní limity.
Ale tohle auto má. Se rozpadne dřív, než tam dojedeme.
Hele! Vidíš to?
S NÁMI VÁM BUDE LÍP
- Zastavíme a zbombíme to? - Debile.
Čum pořád dopředu, když řídíš.
Tak Kristýna se odstěhovala k mámě.
Ani k Michalce mě nepustí.
- Prej se mnou není v bezpečí. - No, to má pravdu.
Si od sebe odpočineme a ono se to urovná.
Ono se to neurovná. Dokud to ty v sobě neurovnáš.
A vyřeš to taky s tím fotrem. Furt mi volá a něco píše.
Hele, moje rodina je moje rodina. Tak do mě laskavě nezenuj.
Kámo, tady jsme v ráji.
Jako by to tu měli legální.
Kluci, na zítra mám plán.
Koukejte.
Tady je větrák, kterým se dostaneme do tunelu.
Pak počkáme na signál od checkera
a když metro vyjede a mine nás,
jdeme na to.
V kolik hodin půjdeme?
Zítra v pět večer.
Bude špička a nikdo nás nebude čekat.
Tak to stíháme metro i vernisáž. Jako nebudu tě nutit.
A dnes večer si můžeme trochu užít v ulicích.
Abysme se zahřáli.
Jasný, zbombíme to tu!
Pánové, co na večer nějakej koksík?
Já jdu. Čau.
Doufám, že se zítra vidíme na vernisáži.
No tak pánové a co s váma?
Chcete něco?
Dobrý den, Soňo, tady Kocourek, Petr. Není pozdě? Neruším?
Dobrý večer, Petře, vy nikdy nerušíte. Právě jsem vyhodila vaši maminku.
Jak vyhodila? A co se stalo?
Ne, figurku jsem vyhodila. Hrajeme „Člověče, nezlob se“.
Chcete ji k telefonu?
Ani moc ne. Spíš tak nějak vás.
Ale, ale. No tak povídejte.
Já jsem v Berlíně, mám tady výstavu.
A jsem hrozně v nervu. Tak jsem potřeboval s někým pokecat.
Pětku máš, ne, ty chytrá? Se posuň o pět.
V Berlíně, teda vy si žijete.
A z čeho máte strach?
No, že nikdo nepřijde,
že to bude hroznej propadák, že jsem zbytečnej,
že co dělám, je zbytečný, že já jsem zbytečnej.
Tak tohle ale nechci poslouchat.
Vy nejste zbytečnej, jenom máte zbytečný myšlenky.
Vím, že jsou zbytečný, jenom nejdou nějak zastavit.
Petře, já vám říkám, že ta výstava bude úspěšná.
Přijde spousta lidí, všichni vás budou obdivovat
a do Prahy se vrátíte jako slavnej umělec. A ke mně už se ani nebudete znát.
Soňo, až se vrátím do Prahy, tak vás pozvu někam hned na večeři, jo?
I s tím vaším malým writerem.
No tak dobře.
Ten je hned tady vedle. Víš, kdo volá? Petr Kocourek.
Cool!
A máš to, ty tlustoprdko.
Pokračujte, tady není nic k vidění.
Bramborový salát...
Vypadá to, že výstava je hotová.
Teď máš volno.
- Vážně? - Jasně, odpočiň si.
Dobře.
S Shackem mám sraz za hodinu.
Neboj, vernisáž stihnu.
Jdu s tebou, vole.
Dáme RHS!
Vole?
A nožičky nahoru.
A nožičky dolů.
- Ahoj, miláčku. - Ahoj.
Tys mi to vzala. Co děláte?
Jsme na hřišti. A ty?
Jsem v Berlíně, s Petrem, má tady tu výstavu.
Aha, výstavu. Jdete na metro, že jo?
Co tě to napadá? Ne, nejdeme.
Nekecej, to na tobě poznám, jak seš celej vzrušenej.
Já jsem vzrušenej, protože tě slyším, Kristýnko.
Miluju tě, miláčku.
Budeme zase spolu?
Michale, já tě taky miluju, ale už ti vůbec nevěřím.
Ty se svýho malování nikdy nevzdáš, tím jsem si jistá.
Dobrý den, paní.
A mně to nikdy nepřestane vadit, tím jsem si taky jistá.
Ale já se toho vzdám.
Pozítří přijedu a budu zase u vás. Hodnej Kolman mužíček.
Jo? Tak tady jsou moje podmínky.
Zaprvé absolutní zákaz ilegální činnosti.
- Lásko... - Nepřerušuj mě!
Zadruhé. Hledám si práci na půl úvazku,
takže ty si to nějak zařídíš, abys mohl hlídat Míšu.
A zatřetí, budeme spolu chodit na párový terapie.
To vymyslela máma, viď?
Že ji pozdravuju.
Michale, já to myslím vážně, tak nešaškuj!
Buď to bude po mým, nebo se prostě nevracej.
Michalko.
Hej Shacke, všechno vypadá dobře,
sekurity odjíždí příští soupravou.
Tak jo. Až projede vlak, běžíme.
Hej kámo, jsou tu benga. Hned zmizte!
OK, jdeme.
Zdrháme, jsou tu benga. Berte barvy a běžíme k exitu.
♪ Říkám jí, kotě, jsem rodinnej typ, na prvním místě je crew, ne ty... ♪
Ááá!
♪ Asi jsem rodinnej typ. ♪
♪ Asi jsem rodinnej typ... ♪
Co děláš?
Petře!
♪ Když odešel fotr, tak jediný, co jsem chtěl, bylo, že ulehčit mámě. ♪
♪ Naposledy jsem ho viděl u soudu. Říkám mu: „Alimenty si nech, ♪
♪ nepotřebuju tě, táhni, sám to zvládnu.“ Cca osm let zpátky. ♪
♪ Od tý doby o něm nevím, ani nemám zájem. ♪
♪ Neznáš, nebyls, nemůžeš vědět, nechápeš. ♪
♪ Málokdo tě fakt podržet dokáže. ♪
♪ Kde nebyli rodiče, starali jsme se o sebe navzájem. ♪
♪ Zvedněte ruce, kdo to taky znáte. Vím to, že není vás málo. ♪
♪ Cash před kurvama a bros před prachama. Amen. ♪
♪ A jsem rodinnej typ jak Adams. A jsem rodinnej typ jak Frost. ♪
♪ Věci, co říkám, jsou fakta, pravda. Věci, co říkám, tak dělají tlak. ♪
♪ Mám husí kůži, když mluvím o tom. Mám husí kůži, ♪
♪ když ve svojí hlavě já vracím se tam. Není to easy, bratan. ♪
♪ Ale nikdo neříkal, že jednoduchý to bude. Nebo jo? ♪
♪ Lidi odpadávaj postupně, každej rok zůstávaj jenom ty pravý. ♪
♪ Jsem zvědavej, kolik nás zůstane zejtra. ♪
♪ Kdo zůstane, i když skončí mejdan? ♪
♪ Kdo zůstane, i když dojde sejra? ♪
♪ Dostal jsem facky od dědy, když mě domů dovezly švestky. ♪
♪ V životě jsem se nestyděl jak tehdy. ♪
♪ Roky na bytě s bratránkem, kterej hrál bedny. ♪
♪ V pět ráno 50 tisíc a v pět deset zase na nule je extrém. ♪
♪ Bydleli jsme v jednom pokoji ve třech a se psem. ♪
♪ Víš, kolik lidí bydlelo u mě doma? Za kolik lidí jsem zaplatil nájem? ♪
♪ Za kolik lidí jsem řešil problémy? ♪
♪ Nastavili mi pak záda, zrada bolí nejvíc od kamaráda. ♪
♪ Zrada bolí nejvíc od kamaráda. ♪
♪ A nejlíp když ti píchá holku, taky to znám, moji ex. ♪
♪ Nech si zbytky, nedojídám. ♪
♪ Stejně jsem rodinnej typ jako Peter Griffin. ♪
♪ Rodinnej typ jako Family Guy. ♪
♪ Milion plus. ♪
♪ Krtek forever. ♪
♪ Říkám jí, kotě, jsem rodinnej typ, na prvním místě je crew, ne ty. ♪
♪ Na prvním místě je clique, loajalita v mý krvi, nemůžu zradit. ♪
♪ Asi jsem rodinnej typ. ♪
♪ Říkám jí, kotě, jsem rodinnej typ, na prvním místě je crew, ne ty. ♪
♪ Na prvním místě je clique, loajalita v mý krvi, nemůžu zradit. ♪
♪ Asi jsem rodinnej typ. ♪
♪ Peter Griffin. Rodinnej typ. ♪
♪ Peter Griffin, rodinnej typ jako Family Guy. ♪
♪ Proč, že jsem rodinnej typ. ♪