Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Bine aţi venit!
Sunt Giuseppe Bolignari, preşedintele comisiei.
Lucrarea pe care o veţi predaţi trebuie să fie anonimă.
Altfel, va fi anulată.
Fiecărei lucrări i se va atribui un cod,
în baza căruia, după ce anunţăm câştigătorul,
vom putea identifica numele candidatului.
Spor la treabă!
CU DOUĂ ZILE MAI DEVREME
Tu, neprihănită Marie, plină de bunătate,
tu, care eşti extraordinară şi atotputernică, ascultă-mi ruga!
Luni, fiul meu are un concurs important la primărie.
Sunt mulţi candidaţi pentru un singur post.
Trebuie să-l ajuţi!
Federico, vino să te vadă Fecioara,
ca să te recunoască luni, dintre toţi candidaţii!
Încântat de cunoştinţă, Fecioară! Eu sunt Federico.
Nu vreau să deranjez, dar poate între două minuni...
Hai să recapitulăm.
Federico Pagano.
Ţine minte!
Teresa! N-are niciun rost!
De auzit, Fecioara te aude, dar nu te poate înţelege.
Statueta e din Medugorje, e bosniacă!
Vorbeşte-i pe limba ei!
Tată, nu-ţi mai bate joc de ea!
Măcar face ceva pentru concursul meu, nu ca tine...
Cine ţi-a dat link-ul?
Îmi trimiţi 30 pe zi!
Pe grup scrii doar "'Neaţa!" "Concurs." "Vii la cină?"
"Concurs." "Noapte bună."
Te-am salvat în telefon ca "Birou angajări".
O fac pentru tine!
La vârsta ta, munceam şi aveam un copil.
- El nu are de lucru! - Îl ajut să-şi găsească!
Ce altceva să fac?
Cum se poate ca singurul politician care nu cere favoruri
să fie tatăl meu?
Nici de o amendă nu m-ai scăpat!
La stadion nu m-ai dus gratis.
La universitate nu mi-ai pus nicio pilă.
Măcar fă-o pentru un loc de muncă!
Îmi pare rău, dar eşti fiul lui Giuseppe Pagano.
De peste 20 de ani, Giuseppe Pagano, consilier local în Malvasia,
nu a pus pile nimănui.
Acestea fiind zise, ne vedem diseară.
100 de euro donaţie pentru Fecioară, pe luna asta.
- Te ocupi tu? - Mamă, tu chiar mă iubeşti!
Îi dai mită Fecioarei ca să iau concursul!
- Să ai o zi bună! - Roagă-te şi ai încredere!
Tradu în bosniană.
Fecioară, fă ca fiul meu să câştige concursul!
Tu ai avut un tată ca lumea.
Şi tu...
Dacă aş fi avut un tată ca al tău, cine ştie unde aş fi ajuns!
Cum te mai simţi, mamă? Mai bine?
Aşa şi aşa.
Cumplit...
Hai, terminăm micul dejun şi venim pe la tine, bine?
Rămâneţi peste noapte?
Mamă, am lucrări de corectat pentru la şcoală, dar...
Bine, le iau cu mine.
Diseară e meci!
Ce spune Alfonso?
Bunico, eu eram! Întrebam dacă ajungeţi diseară.
Fabrizio, dragul meu, rămâi şi tu peste noapte?
Nu, am un concurs luni. Ţi-am mai spus.
Învăţ tot weekendul, nu pot să vin.
Atunci, Nunzia, draga mea, te aştept pe tine.
- Salută-l pe Alfonso! - Du-te naibii!
Şi el te salută!
Mama ta se îmbolnăveşte în weekend intenţionat? Mereu e aşa!
Faci o oră jumătate până la ea şi tot atât la întoarcere!
Eu am rău de maşină!
Şi tata îi face rău bunicii.
Hai, Alfonso! De când a murit tata, mama e mereu singură.
Singură?
Suntem la ea în fiecare weekend!
Tată, nu începe!
De ce nu vii cu noi?
- Am de învăţat. - Iar?
Te gândeşti "Ce-o fi, o fi..."
E un singur post, iar ei ştiu pentru cine e.
"Ei ştiu..." Nu mai e ca pe vremuri!
Eşti bătrân şi demodat.
Mentalitatea asta nu mai există în Italia.
S-a zis cu pilele şi concursurile aranjate!
Nu mai e aşa. Noi, tinerii, suntem altfel.
Dragă doamnă Teresa, vă mulţumim pentru fidelitatea
cu care donaţi lunar 100 de euro asociaţiei.
Confirmăm că vă vom trimite cât mai curând
noul calendar.
Vă mulţumim încă o dată!
Mamă! Uite ce am găsit ieri în căsuţa poştală!
Ce frumos!
E de la asociaţia Medugorje!
- Era şi un calendar? - Încă nu l-am tipărit.
Poftim?
Încă nu l-au tipărit.
La câţi prieteni are Fecioara,
cine ştie câte exemplare or fi!
Sigur... Mulţumesc, dragule! Plec la serviciu. Pa!
Ne vedem diseară!
Nu te uita aşa la mine!
Fiul tău a spus "Daţi-le să bea celor însetaţi."
Eu îmi dau singur de băut.
- Fabrizio, ai luat maşina? - Da.
Nu ţi-am zis să mai laşi benzină?
Nu ai spus cât.
- Auzi? - Bine, alimentăm acum.
Nu-l supăra. Luni are concursul.
Iar începi?
Orice ar fi, chiar dacă nu îl iei,
mama o să-ţi facă lasagna ca de obicei.
Lasagna ta e minunată, mamă,
dar în ultimii ani am mâncat prea multă.
Pa! Să-mi scrieţi când ajungeţi la bunica!
Drum bun!
Am citit un studiu nemaipomenit!
- Despre ce? - Ştii cât mai costă un copil?
Nu, nu se vând pe internet. Nu am căutat să cumpăr.
Scrie că în primul an de viaţă,
costurile se ridică la 17 000 de euro.
Benzină sau diesel?
La televizor se spune că tinerii nu mai fac copii!
- De ce ne ofensaţi? - Nu, doamnă, sunt doar dădaca.
- Nu avem copii. - Nu avem 17 000 de euro.
- Ce? - "Ce?"
Scuzaţi-ne. La revedere!
- Ea a început! - Las-o!
La televizor mai spune ca bătrânii să nu iasă pe caniculă!
- Stai acasă! - Calmează-te!
- Ea a început! - Lasă bătrânica!
Îţi vine să crezi?
Tommasino, te duc la părinţi şi încep tura la supermarket.
Nu aveai un interviu la studioul de arhitectură?
Ba da, dar nu mă pot învoi, aşa că l-am amânat.
Cum să-l amâni?
Ai diplomă, dar nu mergi la interviuri?
Tu vorbeşti? Ai făcut cinci ani de Drept,
doar ca să munceşti pe gratis într-un cabinet ca un sclav.
Pe gratis? Ce fraier!
Măcar eu am devenit avocat.
Şi imediat ce ai devenit avocat te-au dat afară.
Avocaţii practică avocatura.
- Tu, nu. - Tu, nu!
Altfel, n-ai mai da concurs.
Dar, dacă îl iau...
Şi tata spune la fel când joacă la loto.
Roberta, găseşte-ţi pe altul.
Ai dreptate, Tommasino!
Zău?
Atunci, ia-ţi altă minge, Tommasino, fiindcă asta s-a dus!
- Nu! - Fabrizio, ce faci?
Aşa merită!
- Tommasino! - Du-te!
ZIUA CONCURSULUI
Mă duc la fiul meu, Nicola. Mă aşteaptă.
- Trebuie să mâncăm. - Federico!
Repede, tatăl tău te aşteaptă jos!
Dacă întârzii, nu mai intri în examen!
Mamă, nu mă ajuţi deloc!
Ce are Federico?
Nimic. De când era mic,
dacă are un examen sau ceva important,
trebuie să meargă la baie, din cauza emoţiilor.
- Bietul de el! - Mamă, cu cine vorbeşti?
Giovanna, vecina de la 3.
Dacă are nevoie la toaletă când are emoţii,
e şi mai rău azi, când are concurs!
- Vai de burtica lui! - Mamă!
- A cui e burtica? - Lasă-mă!
Dacă te trece în timpul examenului,
să nu te aşezi!
Să faci cum te-am învăţat de mic.
Te urci cu picioarele pe vas şi stai pe vine.
Băile sunt murdare. Să nu te îmbolnăveşti!
Bine, mamă. La revedere!
Fugi!
Are mari emoţii!
Face pe el?
De multe ori, da. E emotiv.
Federico!
Nu uita să stai pe vine deasupra veceului!
N-o cunosc. Cine e?
Hai, tată! Repede!
Cine o fi? E absurd!
Ciccio, cât mai avem?
Zece minute, dnă senator. E trafic.
Ia-o pe banda de autobuz! Nu de-asta avem maşina specială?
Mamă...
Mă gândeam că nu vreau să particip la concursul de la primărie.
Luca, nu trebuie să gândeşti.
Mă ocup eu de toate.
Eu ţi-am făcut rost de diplomă, de titlul de avocat
şi acum, de postul ăsta.
Ce mai pot să fac?
- Dar eu nu... - "Dar eu..." Las-o baltă!
Dacă e concurs la primăria Malvasia, fiul meu trebuie să îl câştige.
Îţi reamintesc că te-am făcut consilier la 18 ani.
Dar, dintr-o toană, ai demisionat!
- Făceau afaceri cu droguri! - E doar un detaliu.
I-am dat 20 000 de euro preşedintelui de comisie...
Ce trebuie să fac?
Ce îţi spune preşedintele comisiei.
- Ai pix? - Nu, ne dau ei în sală
Trebuie să avem toţi la fel, să nu se considere semn pe lucrare.
Sigur, pixul era soluţia!
Sunt multe moduri de a identifica o lucrare.
Tată!
Vine geniul...
Uite ce e, nu contează.
Ai văzut câţi suntem?
- Şi e doar un post... - Da...
Uite-o pe senatoare!
Uite cum se împăunează!
Bună ziua, dle Pagano! Ce plăcere!
Văd că şi fiul dvs participă la concurs.
Nu ştiam.
De ce? Ar fi trebuit să vă cer voie?
- Mie? Ce treabă am eu? - Sigur...
Ştii cine sunt cei doi?
- Cine? - Unul e fiul consilierului Pagano.
Celălalt e fiul senatoarei Purpura.
Şi ce?
Fiul muncitorului Caruso, hai acasă!
Hai, tată, nu începe iar!
Atenţie, vă rog!
Candidaţii pot intra.
Pregătiţi buletinele de identitate
şi invitaţia primită pe email şi încolonaţi-vă.
Mulţumesc şi succes!
Cum naibii se opreşte?
Te sun când termin.
Spune-i mamei să nu se mai roage după 13:30, când se termină proba.
Hai, că poţi!
- Haide! - Vei reuşi!
Du-te!
- Nunzia? - Alfonso, cum stăm?
Pregăteşte lasagna. Dă-i drumul!
Bine aţi venit!
Sunt Giuseppe Bolignari, preşedintele comisiei.
Lucrarea pe care o veţi preda trebuie să fie anonimă.
Altfel, va fi anulată.
Fiecărei lucrări i se va atribui un cod
în baza căruia, după ce anunţăm câştigătorul,
vom identifica numele candidatului.
Du-te la toaletă.
La ce te uiţi? Ochii în lucrare!
Mă scuzaţi.
Dle Bolignari!
Purpura, ascultă-mă. Ţine minte fraza asta.
"Ignorantia legis non excusat."
Nu contează dacă scrii prostii în lucrare.
Scrie ce vrei.
Contează doar ca ultima frază pe care o scrii
să fie "Ignorantia legis non excusat".
Aşa voi găsi lucrarea la corectură. E clar? Repetă fraza.
- "Ignorantia legis not..." - Nu "not"!
"Ignorantia legis non excusat."
Du-te!
Salut-o pe mama din partea mea!
Alo?
Sunt la baie. Bine... Nu am voie la baie?
Comisia nu poate să înceapă şi fără mine?
Bine, vin...
Nişte incompetenţi!
Mă scuzaţi.
Încă te mai holbezi în jur? Ochii în lucrare!
"Ignorantia legis non excusat..."
Felicitări!
Felicitări, Federico! Ai luat concursul!
- Mulţumesc! - Bravo!
Vă mulţumesc!
E meritul Fecioarei din Medugorje.
Teresa, e meritul lui Federico, care a învăţat din greu
şi a dovedit că merită acest post,
fără să-i pun eu pile.
- Felicitări fiului meu! - Bravo!
Fiindcă am făcut o promisiune şi Federico a câştigat,
eu şi Giuseppe vom merge la Medugorje.
Deja am făcut rezervări.
Da! Toată lumea la Medugorje!
O păsărică mi-a şoptit
că ţi-ai găsit o casă şi că mâine o să te muţi!
Mamă! Deja le-ai spus tuturor, ca de obicei?
De ce? Ce-am spus?
2 000 de euro pe lună e un salariu foarte bun!
Teresa... Teresa, haide!
Mereu dai tot din casă!
Sper că nu i-ai zis lui Federico că i-am luat şi o motocicletă.
- Iată cadoul nostru. Îl meriţi! - Nu!
E parcată jos. Sunt mândru de tine!
E cadoul perfect!
Dumnezeule!
- Să fii mândru de tine! - Bravo ţie!
Hai s-o vedem!
- Care e? - Aia, unchiule!
E superbă!
Ce frumoasă e!
Fecioară, fiul meu, Nicola, a terminat Filosofia.
Se poate face ceva?
Probabil e cea mai frumoasă zi din viaţa mea!
La prima amendă încasată, ţi-o iau înapoi!
Nu "probabil".
E cea mai frumoasă zi din viaţa mea!
- De Ruvo? - Fabrizio Caruso, tu eşti!
Ţi-am fost profesor de italiană la liceu.
Mă confundaţi, nu sunt eu.
Vorbeşti prostii! Erai cel mai bun din clasă.
- Eşti livrator? - V-am zis că m-aţi confundat!
De ce mai insistaţi? Poftim comanda.
Viitorul avocat!
Nu pricepeţi că nu sunt eu? Mă cheamă Pasquale.
Dle Pasquale, îmi cer scuze, dar asemănarea e izbitoare.
Avem şapte sosii pe lume. Am găsit una.
Când dau de restul, le spun.
dle profesor De Ruvo, încă ceva...
Când aveţi un elev foarte bun,
nu îi spuneţi "O să te faci avocat!"
După cum vedeţi, aduce ghinion.
Deci, tu erai!
Fabrizio, rezistă!
Fii perseverent!
Du-te naibii!
Bolignari!
Ce naiba ai făcut?
De ce a câştigat concursul fiul lui Giuseppe Pagano?
Cât ţi-a dat în plus domnul "Litera legii"?
Eu mi-am făcut datoria, am dat cel mai mare punctaj lucrării
care se încheia cu fraza pe care i-am spus-o,
"Ignorantia legis non excusat".
Asta era!
- Mamă, am încercat... - Ce? Ce ai făcut?
Putea să fi ales o frază mai simplă!
- Nu suport greaca. - E latină, tăntălăule!
Vezi? Eu i-am spus fraza. Nu e vina mea dacă a uitat-o.
Cine i-a spus-o fiului lui Giuseppe Pagano?
Asta nu ştiu.
Ştiu doar că, atunci când am văzut-o, am făcut ce trebuia.
Dle Bolignari, ce trebuie să faceţi acum
e să-mi daţi înapoi cei 20 000 de euro.
Altfel, ai încurcat-o!
Ai auzit-o pe mama ta? Dna senator mă denunţă?
Oare va merge la ANAF sau la Carabinieri,
să le spună că a dat bani, ca fiul ei să câştige?
Asta e corupţie.
Facem puşcărie amândoi.
La revedere!
Lasă, mamă...
M-am făcut de râs în faţa lui Bolignari şi a partidului din cauza ta!
Un senator care nu e în stare să aranjeze un concurs pentru fiul ei!
Mai rău, s-a lăsat învinsă de un amărât de consilier local!
Dispari!
Sună-l pe Giampiero Casesa.
Dragă Pagano, acestea sunt dosarele tale.
- Dle Casesa, toate sunt ale mele? - Da! Nu te bucuri?
Sigur te vei descurca de minune aici, la primărie.
Să le găsesc rezolvate luni, pe birou.
Luni? Dar e vineri!
Exact! Ai tot weekendul la dispoziţie să le rezolvi.
Cum spune tineretul, "munceşte cu cap"!
Vino să-ţi arăt biroul tău.
Aici e.
Aici e postul tău. Ai calculator, tastatură, telefon.
Mulţumesc.
Bun-venit, Luca Purpura?
Da, era într-o prăjitură cu răvaş. Am mâncat sushi.
Dar scrie "Luca Purpura".
Ştii cât de ciudate sunt proverbele japoneze!
Cu ocazia asta, îţi prezint colegii.
Dl La Mantia.
Dl contabil Fiore.
Şi dna Analfino.
Nu e nimeni aici.
Poftim? Toţi te-au salutat.
Nu-i aşa, dle La Mantia?
Dacă spune dl La Mantia...
Cu toţii îţi urăm bine ai venit!
Şi felicitări pentru concurs!
Dle avocat!
Când pleci? Ai făcut curse toată ziua.
Nu spune nimic, Enoch. Mai am o livrare.
Poate că apoi termin.
Înainte să pleci, am să-ţi spun un banc.
Repede, să nu întârzii!
- Primesc plângeri. - Mă grăbesc.
Care e cel mai rău lucru pentru un livrator?
Care?
Să pledeze obosit.
Nu se zice că ne furaţi slujbele?
Am dat de singurul imigrant cicălitor!
Fugi! Să ai o zi bună!
- Pa, Fabrizio! - Pa!
Pagano, îmi trebuie un răspuns pentru cazul Virga.
L-ai rezolvat? Şeful pune presiune pe mine.
Mai multă presiune pe dreapta...
Da, mulţumesc, acolo!
Şefu', acum lucrez la el. Abia am ajuns.
- Trebuie să mă mut... - Ce-mi pasă mie?
- O clipă! - Grăbeşte-te!
Şefu', nu e un dosar uşor!
Am nevoie de timp, nu scot răspunsuri din burtă!
Se aplică decretul sau nu?
Nu ştiu, şefu', o să verific.
Nu vă aud prea bine.
- Nu auzi? Pagano! - Se întrerupe.
Alo? Vă aud. Dvs mă auziţi?
- Te aud, Pagano! Alo? - Nu...
- Fir-ar... - Alo, Pagano?
Fi... r-ar...
Vrea să mă distrugă!
Îmi distruge viaţa!
Cât îţi dau pentru pizza?
Cu tine vorbesc!
Curtea Constituţională a declarat decretul inaplicabil
în astfel de cazuri în 2022.
- Pagano! - Alo, şefu'?
S-a întrerupt.
Spuneam că, în 2022, Curtea Constituţională
a declarat decretul inaplicabil în astfel de situaţii.
Alo? Mă auziţi?
Da, te aud.
Dar până luni vreau să găsesc toate dosarele rezolvate.
Ţine minte!
- Eşti un geniu! Cum te cheamă? - Fabrizio.
Fabrizio, eşti fantastic! Cât îţi datorez pentru pizza?
- Cât? - Zece euro.
Zece euro. Eşti atât de deştept! Ar trebui să fii avocat.
Nu să faci asta!
Mai am 20, ia-i pentru consultanţă.
- Ce consultanţă? - Ia-i!
- Îi meriţi! - Nu...
În Italia, răsplata e pe merit!
O seară bună! Ţine-o tot aşa!
Hai să ne luăm o casă pe plajă
Cu o fereastră către stânci
O ipotecă de milionar Şi rate de plătit...
- Băieţi! - Mersi!
Cu plăcere.
Poftim!
- Mersi, nu era nevoie. - Ce?
Eşti obosit. După o zi de muncă, vrei acasă.
Nimeni nu-mi poate răpi zece minute cu tine la finalul zilei.
N-ai să crezi cui i-am livrat pizza!
- Lui Federico Pagano. - Cine?
Tipul care a luat concursul pe pile.
Care a mers la baie cu preşedintele comisiei?
- Da! - I-ai scuipat în pizza?
- Scumpo! - Ce?
L-am recunoscut târziu, că aş fi făcut-o.
Stai! A vrut să-mi dea 20 de euro bacşiş.
Şi i-ai luat?
Nu.
Cine ţi-a dat banii de bere?
- Spune-mi adevărul. - I-am luat.
Vezi? Nu mă minţi!
Trandafir?
- Nu, mersi. E sora mea. - Nu e adevărat!
Nu suntem fraţi. Iar minte!
I-am spus asta ca să ne lase în pace!
Ne-ai fi sâcâit, nu?
- Da, aşa e. - Vezi?
E o chestiune de principiu. Nu mă minţi!
N-ai decât să bei singur berea luată cu bani murdari!
- E exagerat să spui "bani murdari". - Nu. Pa!
Alo! Iubito!
Iubito!
- Trandafir? - Nu mai am bani.
Nu minţi. E o chestiune de principiu.
Ar trebui să vii în weekend în vizită la bunica!
Ştii că prefer să merg în timpul săptămânii
În weekend sunt mai multe livrări.
O sun acum, sub pretextul de a-i spune că aţi plecat.
- Alo? - Bună, bunico! Ce faci?
Bine, viaţa mea! Sunt bine, dragule!
Te mai simţi rău?
Da. Mama şi tata tocmai au urcat în maşină.
- Voiau să te viziteze. - În regulă, dragule.
Plecaţi!
La revedere!
Tocmai au plecat, bunico.
Bine. O să fiu în pat, ca de obicei,
şi o să mă plâng, în regulă?
B&B BUNICA ŞI NEPOTUL
- De unde sunt turiştii ăştia? - Sunt nemţi.
Ni s-a dus vestea! Am primit recenzii bune.
Trebuie să ajungă din clipă-n clipă.
Ce vreme minunată! E nemaipomenit!
- Fabrizio, mă auzi? - Da, bunico.
Am emoţii de fiecare dată,
mă tem că mama şi tata ne vor prinde.
Nu-ţi face griji!
Am nevoie de bani, dragule. Nu-mi ajunge pensia.
Te sun mâine, când pleacă părinţii tăi.
Turiştii pleacă la 11:00.
Sună-mă din timp, ca să fac curat, ca de obicei.
Ai grijă de tine, prefă-te bolnavă... Ştii tu.
Bine. Sunt bolnavă, dar sunt bine.
La revedere, viaţa mea!
Pa!
- Cine e? - Doamnă, v-am adus hamburgerii.
Nu, mersi. Suntem catolici.
Câinele îmi mai lipsea!
- Alo, mamă? - Fabri...
Scuze că te deranjez la serviciu.
Ce e? S-a întâmplat ceva? Vă întoarceţi acasă?
Nu. Doar voiam să-ţi aduc aminte că, dacă vrei să găteşti,
să apeşi întâi butonul din dreapta.
Ştiu, mamă.
Pot să-ţi spun şi în germană cum funcţionează cuptorul!
Vai, ce mă doare mâna! Vai de mine!
Doamnă...
Nu vă durea cealaltă mână?
De fapt, întâi m-a durut mâna asta,
apoi durerea a început să urce
până aici, iar acum mă doare şi cealaltă.
Mă dor amândouă!
Fabri, ţi-l dau pe tata. Eu o ajut pe bunica.
- Pa! - Mă uit la meci!
Zău aşa!
- Mamă... - Bună, Fabrizio!
Tată, aseară i-am livrat o pizza lui Federico Pagano,
care a luat concursul.
I-ai scuipat pe pizza?
Nu, fiindcă l-am recunoscut abia mai târziu.
Ce ciudat, în seara asta mai am o livrare la el.
Scuipă de data asta! Fă-o!
- În sfârşit! - Poftim?
A trebuit să comand 30 de pizza ca să dau de tine!
Nu vrei s-o mănânci?
- Cui îi pasă de pizza! - Ce vrei de la mine?
Am văzut ce rapid gândeşti.
- Eşti absolvent livrator. - Nu, sunt avocat livrator.
Da, exact! Noi doi am rezolvat dosarul ăla într-o clipă!
Noi... Eu l-am rezolvat!
Mi-a venit o idee. Îţi dau 800 de euro pe lună.
Tu renunţi la livrări şi lucrezi pentru mine.
Nu e mai bine aşa?
Dle Pagano,
vă mulţumesc, dar refuz oferta.
Nu mă interesează.
Hai să discutăm.
Plătesc pe sub mână, bani gheaţă, fără taxe!
Prefer să câştig bani cinstit.
Vrei să negociezi? Vrei mai mult?
Pizza e din partea mea.
Mai gândeşte-te!
Pizza cu cartofi prăjiţi, fără minciuni, pentru dvs?
- Tommasino doarme. - Scuze, n-am ştiut.
Casa asta e nemaipomenită!
Nu ne-am putea permite aşa ceva!
Hai, scumpo...
Sincer, nu vreau să trăiesc într-o casă ca asta.
M-aş mulţumi cu o scorbură, cu un garaj...
Ce contează e să fii şi tu acolo.
Sigur. Dacă la 30 de ani dăm interviuri şi concursuri, ce şanse avem?
Fabri, nu pricepi că nu ne permitem să ieşim în oraş sâmbătă seară?
- Cum să ne gândim la o casă? - Măcar avem pizza.
O să vină şi casa, bine?
Dacă mă gândesc la chirie, mâncare, utilităţi...
Tu ai două slujbe.
Eu am livrările şi pensiunea cu bunica...
Vrei să ne clădim viitorul pe o minciună?
Până la urmă, părinţii tăi vor afla de pensiunea cu bunica.
Bine. Mă simt nevoit să apelez la planul de urgenţă.
Nu mi-aş fi închipuit că va trebui s-o fac, dar...
din păcate, a venit momentul.
Ce tot spui?
- Ne căsătorim. - Eşti nebun?
Punem invitaţii să ne dea bani în plic şi plătim chiria.
- Fugi de-aici! - Serios!
- Pleacă! - E adevărat!
- Încetează! - Ascultă-mă, are sens!
- E o strategie. - Ajunge!
Nu vreau să spun că...
- Mulţumesc pentru pizza. - Las-o baltă.
Pa!
Accept.
Ştiam că eşti băiat deştept!
Doar câteva luni, până strâng banii de care am nevoie.
Apoi, s-a terminat. Ştiu cine eşti.
Am fost şi eu la concurs,
te-am văzut în baie cu preşedintele comisiei.
Ai avut pile,
fiindcă tatăl tău e politician.
Crezi că nu ştiu?
E adevărat. Totul i se datorează lui tata.
Vorbim mâine şi vedem cum ne întâlnim.
Nu! Până luni trebuie să predau cazurile.
Începem acum!
- Chiar acum? - Da, hai, repede!
Stai, am nevoie la toaletă. Unde e?
Prima pe stânga.
Abia l-am angajat şi deja ia pauză!
E adevărat că tinerii nu mai vor să muncească!
BUNICA INA VIN AI TĂI
- Nu! - Ce s-a întâmplat?
Trebuie să ajung acasă, să fac curat înainte să ajungă părinţii mei.
- Sunt tipicari? - Nu...
- Ai terminat dosarele? - N-am terminat nimic.
Nu pleci, până nu le termini!
- Mă întorc într-o oră. - O oră?
Ce-ar fi să vin şi eu cu motocicleta.
Lucrăm de la tine.
Şi cine face curat?
Bravo Fabrizio! Pensiunea "Bunica şi nepotul".
Ia spune...
- A cui a fost ideea? - A bunicii.
Văd pe cine ai moştenit...
- Am terminat ultimul dosar. - Şi eu am terminat curăţenia.
Pleacă! Dacă te vede tata, o să am necazuri.
De ce? Mă ştie?
Sigur că da! Te-a văzut înainte de concurs.
Când jucaţi teatru, tu şi tatăl tău, dna senator şi fiul ei.
Cea mai bună parte e că mi-a spus:
"Unul dintre ei va câştiga. Au pile."
Şi, ce să vezi...
Pentru că tata e mai influent decât dna senator Purpura.
Când tata pune o pilă, nu mai e loc pentru nimeni!
Bună, Fabri!
Salut, tată, mamă!
El cine e?
Un coleg.
Bună ziua!
Nu vorbeşte?
E străin.
A ajuns în Italia de curând, cu slujba,
aşa că nu ştie limba.
Îl ajut să se orienteze.
Dacă nu eram eu, ar fi fost dat afară.
Fără mine, nu e bun de nimic.
E vai de capul lui.
Nu e în stare să se descurce.
De ce poartă casca?
Tocmai pleca. Nu-i aşa?
Cară-te!
Nu ştie engleză, dar înţelege nişte siciliană.
L-am învăţat primele cuvinte. Voi ce aţi făcut?
Paola, ce bine arăţi în poza asta! Să ştii că nu le spun asta tuturor!
Bună ziua, oameni buni!
Pagano!
- Cum a fost în weekend? - Totul e în regulă.
Stai la taclale în loc să munceşti?
Dle Casesa, ce vreţi să fac?
Am terminat toate dosarele.
Dar nu am terminat de vorbit cu fetele.
Merit o pauză.
Nu-i aşa, dle La Mantia?
Şi dacă aşa spune dl La Mantia...
Bună, Marta! Ce bine arăţi în poza asta!
Nu o spun oricui!
A terminat toate dosarele?
Ce vrei să-ţi spun? Nici eu nu m-am aşteptat.
Dă-i mai multe... cât mai multe!
Să-ţi trimită şi celelalte birouri sau inventează!
Cum e posibil să fi avut pile, dar să-ţi dea atâtea dosare?
E tactica lui tata.
O face dinadins, ca să se acopere,
mai ales faţă de colegii de la birou.
Mi se pare ciudat.
Te plătesc să-mi rezolvi problemele, nu să le creezi!
Hai! Până acum, am făcut treabă bună.
- Iar vorbeşti la plural? - Detalii...
- Hai! Casesa le vrea repede. - Ce-i cu asta?
Îmi pare rău pentru tine şi Casesa, dar mă duc la bunica.
- Fac trei ore cu trenul. - Trei ore? Stai, am o idee...
Ia motocicleta mea.
Ia-o ca pe o primă de productivitate.
Accept doar pentru că mi-e silă se tren.
Mişcă-te! Nu sta în faţa ecranului!
Au marcat!
Partida e relansată!
Trebuie să pleci de acolo!
Aşa e, dar nu eu am parcat-o. Plec acum.
N-a putut omul să treacă, din cauza ta!
Uitaţi-vă cât loc e! Încap şi doi oameni!
- Trotuarul e... - Taci din gură!
Cred că exageraţi.
Postul ăla de la primărie nu e pentru tine!
E pentru fiul senatoarei Purpura. Trebuie să pleci!
Trebuie să de...
Trebuie să dez...
Trebuie să dem...
Ai înţeles?
Ce ai uitat?
Spune-mi de ce un om de pe stradă
m-a confundat cu tine şi m-a ameninţat?
Cum adică, te-a ameninţat? Ce a spus?
Să demisionezi, că postul nu e al tău,
ci al fiului senatoarei Purpura.
- Fir-ar! - Spune-mi ce se întâmplă.
- Sau n-ai să mă mai vezi. - Întâi, calmează-te.
Îţi explic. Cum să fac?
- De fapt... - Să mă calmez? Vorbeşte!
De fapt, am furat pila.
Ai furat-o?
Şi fiul senatoarei a scris sau nu fraza în lucrare?
De unde să ştiu? Ştiu doar că am câştigat.
Dar e ciudat...
Nu mai e ciudat că ţi-au dat 2 000 de dosare.
E logic. Nu e vorba despre pile, tatăl tău, strategii sau tactici.
Ce crezi că pot să-mi facă?
Nimic. Ce pot să-ţi facă?
Senatoarea nu poate merge la poliţie. Ce să spună?
"I-am pus o pilă fiului meu la comisie"
"şi vreau să raportez furtul pilei."
S-ar da de gol.
Şi pentru că articolul 319 din Codul Penal condamnă corupţia.
Între şase şi zece ani.
Nu poate decât să te îngroape în dosare,
ca să aibă motiv să te dea afară.
Dar, câtă vreme sunt aici, nu va reuşi.
- Atunci, rămâi! - Sigur că rămân!
Îmi dă satisfacţie să îl înving pe tipul cu pile.
Cel adevărat, nu ca tine.
Deci, nu-ţi mai dau 800 de euro pe lună.
- De ce? - Satisfacţia îţi ajunge.
Spune-mi adevărul.
Vii la bunica fiindcă ţi-e frică să rămâi singur?
Nu.
Da.
- Aici e? - Da.
Vrei să intri în casa omului? Parchează aici.
Nu stătea...
- Cine e? Sunt bolnavă! - Eu sunt, bunico.
Fabrizio, viaţa mea! Stai!
Vai, ce rău mă simt!
Bunico, e cu mine. Nu-ţi face griji, ştie tot.
Bună!
- Ce mai faci? - Bine, dragule.
Doamnă, e o onoare să vă cunosc!
Intră, repede! Să nu mă vadă cineva vioaie!
Da, am înţeles!
Bunico, nu facem nimic greşit, nu-i aşa?
Sigur că nu!
E ca Robin Hood,
care fură de la piloşi şi dă la săraci.
- Să nu exagerăm. - Mulţumesc!
- Mă înţelegeţi! - Robin Hood...
Înainte să plec, ca să nu uit,
îţi las banii pe luna asta şi cei de lunile trecute
pe care ţi-i datorez.
Poftim.
Mersi, dragul meu. Am nevoie!
N-am putut veni mai devreme,
am fost ocupat cu livrările şi chestia asta nouă...
Mă bucur că ţi-ai făcut un prieten.
Nu prea mai ai, în ultima vreme.
Nu e vina mea, bunico.
Prietenii mei au plecat, fiindcă nu au ce lucra aici.
Sunt singur.
De-asta trebuie să fiţi uniţi şi să vă ajutaţi între voi.
Era mai uşor, pe vremea mea.
Te puteai descurca singur,
dar tinerii de azi...
Voi sunteţi noii bătrâni!
Nimeni nu ne ajută nici pe noi, nici pe voi.
Bine, bunico.
Aici e apă?
Plecăm acum. Lucrăm la dosarele noi.
- Da, avem multe dosare. - Stai!
Fă-mi poze la picioare!
De ce?
Am descoperit o aplicaţie.
Se cheamă OnlyFans.
Fă-mi poze la picioare şi împărţim profitul.
- Ce minte de antreprenor! - Minte de antreprenor?
Bunico, totul are o limită.
"Totul are o limită"? Vă fotografiez eu!
- Ce... - Facem 70-30, da?
- Eu iau 30%. - Ce naiba?
- Vă impresariez! - Mişcă!
Azi ţi-am dat liber şi s-au întâmplat multe,
dar mâine lucrăm la dosare.
- "Lucrăm"... - E un angajament şi pentru mine.
Tinerii din ziua de azi primesc salariu şi se plâng!
- Haide! - Tineri rebeli!
Nu mă atinge sau te denunţ!
De ce cumperi mereu spaghete? Îmi plac pastele scurte.
Atunci, rupe-le! Nu ştii decât să te cerţi!
Bună seara!
- Bună! - Bună, Fabrizio. Ce ai luat?
Biscuiţi. Ştiu, nu erau pe listă.
- Erau la reducere. - Sunt pentru câini!
- Ce tot spui? - Uite, sunt în formă de os!
Un kilogram la 1,99 euro. N-am putut să-i ratez!
Nu ai văzut că e un câine pe cutie?
Şi pe mozzarella e o vacă. E pentru vaci?
Voiam să vă plătesc partea mea de cumpărături.
Nu vrem banii tăi.
Bine, dar la 30 de ani, e frustrant să fiu o povară pentru voi.
Vreau să contribui.
O spui, pentru că eşti prea sincer.
Ştim cât de mult munceşti pentru bani.
Ba nu, nu ştiţi.
Chiar sunt delicioşi!
Sunt puţin cam tari, dar foarte gustoşi!
Credeţi-mă, dnă senator, Pagano
e expert în drept civil, comercial şi penal!
Auzi, mamă? E bun şi merită postul.
Taci!
Cum să fie aşa de bun, dacă a intrat pe pile?
Nu ştiu.
Deunăzi, la birou, m-am trezit că terminase toate dosarele
şi trăncănea la telefon.
- Trăncănea? - Da!
Cu nişte fete.
Trăncănea...
Nu îmi pasă dacă e un geniu sau un cretin.
- Postul îi aparţine fiului meu. - Nu îl vreau!
Iar începi?
Dacă nu l-ai ocupat tu, nu trebuie să îl ocupe nimeni!
Aveţi dreptate, dnă senator,
dar cum să dau afară un om, fără motiv?
Casesa, ascultă-mă bine.
Ori pleacă Pagano din birou, ori pleci tu!
Eu te-am pus acolo şi eu te pot da jos.
Ai făcut ce trebuia să faci?
Sigur, dnă senator.
Să-i fi văzut figura lui Pagano!
L-am privit în ochi şi i-am zis: "Trebuie să dez..."
Des...
Dez... Dem...
- Dezmembreze. - Demisioneze.
Exact, aşa!
S-a speriat rău!
Iubito?
Bună, încă mai am livrări de făcut.
Gâfâi pentru că sunt în trafic.
E normal să blochezi pe cineva?
Cumpăram pâine!
Lumea se ceartă, e haos.
Nu... O să vin pe la tine.
Sunt la piaţă, în oraş.
Sare pentru "pignata"!
Portocale proaspete pentru suc!
Am închis.
- Nu mai pot să mint. - De ce nu-i spui adevărul?
Ce-aş putea să spun?
Iubito, am uitat să-ţi zic că lucrez pentru tipul cu pile,
care, de fapt, n-a avut pile, dar le-a furat.
Îmi dă 800 de euro pe lună să-l ajut.
O fac pentru noi şi viitorul nostru.
Deci, o faci din dragoste!
- De când sunteţi împreună? - De şase ani.
Nu iei şase ani nici pentru intrare prin efracţie!
- Ai iubită? - Nu.
De-asta nu înţelegi. Eu o iubesc pe Roberta.
- Unde mai găsesc una ca ea? - Aici, în chat.
Chiara e nouă. Uite ce frumoasă e!
E nouă? Sunt pe categorii?
Ce legătură are?
- Am plecat. - Grăbeşte-te, avem de lucru!
E 18:50.
- Luana? - Da?
- Poţi să mă înlocuieşti? - Da, vin imediat.
- Poftim. - Mersi.
Şi bonul.
- Fabri, eşti nebun? - Scumpo...
Câţi bani ai dat?
I-am cules... pentru tine.
- Ambalaţi? - Da, din cauza climei.
Mai nou, cresc împachetaţi.
Nici Massimo Ranieri nu are aşa buchete.
Ţi i-am adus pentru că vreau să mă ierţi.
Pentru ce? Că lucrezi prea mult?
Nu te-am văzut de o săptămână.
Avem multe de povestit.
Hai să ne vedem diseară, la cină.
- Bine. Trebuie să fug. - Nu.
- Abia ai ieşit! - Nu vreau să mă concedieze.
Mulţumesc, scumpule!
Pa!
Aşadar, Curtea Constituţională
aplică norma regională,
fiindcă primează în faţa normei naţionale în astfel de cazuri.
Bună ziua, om al muncii! Ţi-am adus ultimele lucruri.
Şi am mai adus ceva. Aruncă o privire!
Acum e lângă tine
şi te va ocroti, cum a făcut şi la concurs.
Mamă, ce te faci fără ea?
În weekend mergem la Medugorje.
Ştii ce o să fac?
- O să-mi iau una originală. - Da, cu autograf!
E colegul tău? Încântat! Sunt Giuseppe.
- Asemenea! Fabrizio. - Teresa.
Nu e coleg, e un amic care a venit să mă ajute.
E un avocat excelent.
E un prieten adevărat, dacă a venit într-o duminică!
Federico, 100 de euro pentru donaţia lunară pentru Fecioară.
Mă ocup, ca de obicei.
Băieţi, ce-aţi spune să vă scoatem la masă?
Am lăsat casa vraişte!
Trebuie să plec imediat.
După cum ştii, dacă în casă e dezordine
şi ajunge cineva acolo înaintea mea, o iau razna.
E o nevoie compulsivă.
- Vin să te ajut. - Ce? Acasă nu mă ajutai deloc!
- Nu mâncaţi, băieţi? - Nu, trebuie să plecăm.
Am comandat două porţii.
Mâncaţi-le voi. Plecaţi când terminaţi.
- La revedere! - Mi-a părut bine!
- Pa! - Haide!
La revedere!
- Ce e? - "Poke".
Ce înseamnă?
Orez cu nişte condimente.
Chiftele de orez împrăştiate.
Stai să înţeleg.
De câţiva ani, o jefuieşti pe mama ta
furând 100 de euro pe lună.
O jefuiesc? Nu bag în buzunar 100 de euro.
Am şi costuri de producţie,
fac tricouri, calendare... cheltuieli obişnuite.
Pălăria asta e a ta?
Nu. Au uitat-o oaspeţii.
Mereu uită ceva şi eu le fac să dispară.
Ca trotineta aia, vezi?
M-am gândit la ceva.
Acum că ai salariu,
de ce mai furi de la mama ta?
Să-i spun că mi-am bătut joc de ea ani de zile?
E şi mai habotnică de când am câştigat concursul.
Ar fi dezamăgită. O fac pentru ea.
Cine e?
Nu ştiu.
Nu pot fi ai mei. M-ar fi sunat bunica.
E Roberta!
- Ce caută aici? - Eu de unde să ştiu?
I-am zis să vină la cină. De ce a venit acum?
- Ce ne facem? - Ascunde-te!
Scumpo!
Ce faci aici?
Am plecat mai devreme, să te ajut.
Probabil eşti obosită. Hai să ieşim la o îngheţată!
Nu! Hai să terminăm cât mai repede.
Nu e nevoie! Mă ocup eu.
De ce să te oboseşti?
E cineva aici?
E turistul mexican.
Tocmai pleca.
A venit după trotineta fetei lui, pe care a uitat-o.
- "Andalo"... - "Andalos"!
Ce fel de oameni vin aici?
Încornoratul de băiat al lui Pagano
a terminat munca de şase luni în 15 zile!
Mamă, voiam să-ţi spun ceva.
Cum îmi vine rochia?
Cred că...
Îţi stă foarte bine, mamă. Eşti splendidă!
Unde mai găseşti o mamă care să arate de 30 de ani la 50?
- Da. - Să zicem 35.
Voiam să spun că nu e cazul să lupţi atât pentru concursul ăsta.
M-am hotărât să mă mut la Londra.
La Londra?
Nu ştiu pe nimeni acolo. Cum să te ajut?
Vreau să mă duc pe cont propriu.
Tu? Pe cont propriu?
Unde o să te duci?
Fără mine, eşti zero!
- Mamă... - Încheie-mi rochia.
Nici să tragă un fermoar nu poate, dar pleacă singur la Londra!
Pleacă!
Ai să rămâi aici.
Şi ai să obţii postul.
Pe cuvântul de onoare al dnei senator Purpura,
am să-l trimit la închisoare pe Federico Pagano.
Dosarul ăsta e din 1978.
Nu ştiu de unde să le mai scoată!
E marcat "urgent".
- Grozav! - Cine ştie?
Au scris oaspeţii de la pensiune.
Vor recomandări de mâncare siciliană.
Spune-le "cannoli", "arancine", "cassata", "pane e panelle"...
Nu în ordinea asta, să fie clar! Sunt turişti şi o să le încurce.
- Am plecat. - Unde te duci?
Am întâlnire cu Chiara.
- Chiara? - Fata cu care vorbesc.
Cum rămâne cu dosarul lui Garibaldi?
După atâta vreme, Garibaldi mai poate aştepta puţin.
- Chiara nu poate aştepta. - Bine, mă ocup eu.
Ba nu! Vii cu mine!
Bună, Chiara! Ştii vorba aia, "Domnul i-a creat, chatul i-a cuplat!"
Bună, Federico!
Mă bucur că putem vorbi faţă în faţă!
După discuţiile de pe chat...
Ia loc!
Sau vrei să-ţi spun în latină?
Voiam să-l cunosc pe fiul consilierului Pagano,
geniul care rezolvă toate dosarele.
Ajunge! S-a terminat.
I-ai furat postul fiului meu.
Mâine, de bunăvoie, vei demisiona. Dacă nu...
Tu eşti Federico Pagano?
Ţi-am adus şampania.
Şi o să mă plăteşti în plus pentru rahatul ăsta!
Dacă nu, ce, dnă senator? Depuneţi plângere?
Ce o să spuneţi?
Că fiul dvs trebuia să câştige, pentru că i-aţi pus pile?
Articolul 319 din Codul penal: corupţia.
Închisoare de la şase la zece ani.
E ilegal şi să vă daţi drept altcineva pe internet.
Articolul 625, alineatul 8 din Codul penal.
Ai făcut-o praf!
Mă rog, articolul 625 alineatul 8 e furtul de animale, dar...
- Detalii! - E totuna.
- Ai văzut cum mă privea? - A rămas mută!
- Absolut! - Nu mai avea cuvinte!
Nu putea scoate o vorbă.
- Nu! - Ce e?
- Bunica mea! - E pe OnlyFans?
Ţi-am spus, geniile nu se pot opri!
Bunica spune că ai mei se întorc acasă.
- Dar e sâmbătă. - Exact!
Unde duci turiştii?
- Fir-ar... - Repede, motocicleta e aici.
- Haide! - Stai!
- Sticla! - Şampania!
- A fost scumpă! - Du-te!
Haide!
Salut!
Bună!
Scuze, dar avem o problemă.
Ce problemă? Nicio problemă!
Ele sunt clientele şi nu mi-ai spus?
Vrei să-ţi dau raportul?
Le duc la ai mei. Sunt plecaţi la Medugorje.
Noi suntem din Medugorje.
E un miracol!
Mama şi Fecioara de la Medugorje sunt prietene la cataramă.
Se ştiu de-o viaţă.
Vă mutăm în altă parte, gratis!
Faceţi-vă bagajele...
Du-te repede şi fă curat!
Repede!
Voi "iute", eu "furios". "Furios şi iute"!
Ai mei au ajuns după zece minute.
Am evitat o catastrofă!
- Bine... - Îţi mulţumesc!
- De ce? - Îţi fac cinste.
- Te oferi? - Nu.
Hai, termină! Fetele sunt deja la ai mei.
- Totul s-a rezolvat. - Comanda 72.
Vine şi 73. Să te întorci repede!
Nu lucrez acum.
- Nu... - De ce porţi vesta?
- Cum să-ţi explic? - E cu mine, Paolo.
- Voi doi? - Poveste lungă...
Nu înţelesesem. Îmi pare rău.
- Ce îţi aduc? - O bere, te rog.
- Şi eu, la fel. - Altceva?
Alune, chipsuri...
Prietenul meu nu e independent la 30 de ani
şi nu vrea să depindă de părinţi, dar nu poate înfrunta situaţia.
Cum e relaţia ta cu părinţii? Dar cu tine însuţi?
De ce întreb? Probabil că o etapă anterioară a evoluţiei
ţi-a creat anumite aşteptări
care acum îţi împovărează psihicul.
E bun, nu? E dublu licenţiat!
Am cerut alune şi chipsuri, nu toate astea...
Paolo, de câte ori ţi-am spus
să nu mai faci pe psihologul în localul meu?
A venit psihologul! Uitaţi-l pe Freud!
Dă-le berile!
- Blonde sau... - O blondă şi o roşcată.
Ca fetele care ne aşteaptă la părinţii mei.
"Ne aşteaptă"?
Da. Am organizat o cină romantică cu turistele.
- Îţi amintesc că am iubită. - Şi îmi eşti dator.
Bine, dar n-o văd pe Roberta!
O zi în plus sau în minus... Ce contează? Pregăteşte-te!
Scoate-ţi vesta. Diseară joci în prima ligă!
Fabri, sunt la supermarket.
Fetele vor să mănânce tipic sicilian.
Am luat chestiile obişnuite, "arancine"...
Dar prăjeala pică greu.
Mă tem să nu-mi miroasă gura.
Am luat bomboane mentolate pentru amândoi,
în caz că seara se termină bine.
E meciul Italia-Medugorje!
Nu uita, diseară la 21:00, acasă la ai mei.
Via Giuseppe Verdi, numărul 23.
Etajul al doilea, uşa din dreptul scării.
N-ai cum s-o ratezi. Nu întârzia!
Federico, unde eşti?
În seara asta, mâncăm preparate tradiţionale siciliene.
Aici avem "panella"...
"Panelle" se mănâncă cu pâine, "pane e panelle".
Se pronunţă legat, "pane e panelle".
Cu făină de năut.
La "pane e panelle" bem...
- Cappuccino? - Nu! Bere!
Cum adică, cappuccino?
Berea rece ca gheaţa merge perfect cu ele!
V-am adus cappuccino!
- Cappuccino, da! - Da, cappuccino!
E bun, e fierbinte!
Merge perfect cu "panelle".
Le mâncăm ca pe nişte fursecuri.
Apoi...
Delicios!
Cine e?
Probabil pizza cu ananas.
Da, pizza cu ananas!
- Cum adică, pizza cu ananas? - Vin acum!
Nu ai pic de demnitate!
Fără demnitate!
Vin acum!
Nu te mai da drept mexican! El unde e?
Unde te duci? Ascultă... Pardon!
Nu intra acolo!
Scumpo, pot să-ţi explic!
Ce? Văd că ai companie.
Nu, stai, Roberta... Aşteaptă puţin!
Scumpo...
- Stai, te rog! - Lasă-mă!
Opreşte-te puţin!
- Stai! - Du-te înapoi!
Stai puţin! Mă laşi să vorbesc?
Mă laşi să-ţi explic? Nu e ceea ce crezi.
Ce ai văzut nu e aşa cum pare.
De-asta te porţi diferit.
Sunt turiste de la pensiune.
Ai mei s-au întors mai devreme şi le-am adus aici.
- Da. - Riscam să fim prinşi.
- Sigur că da. - El m-a ajutat.
Cine e?
Federico Pagano. Nu am avut plăcerea să facem cunoştinţă.
- Federico Pagano, tipul cu pile? - Nu a avut pile.
Am aflat că a furat pila
de la tipul cu pile, fiul senatoarei Purpura.
Dacă par ciudat în ultima vreme e pentru că...
Nu mai sunt livrator.
- Ce? - Lucrez pentru el.
Rezolv dosare şi primesc 800 de euro pe lună.
Bună! Pizza cu ananas e pentru voi?
- Da. - Şi nu vă e ruşine?
Nu vă e silă să faceţi asta?
Mi-aţi luat vorba din gură!
Cum e posibil să pui ananas pe pizza?
Acum lucrezi pentru tipul cu pile?
Nu am avut pile.
- Am înţeles. - În sfârşit!
Nu. Mi-e scârbă de voi!
- Ce te-a apucat? - Scumpo, calmează-te!
O face pentru tine.
Eşti avocat?
Cât despre bani, îi pune deoparte ca să se mute cu tine.
La ce locuri de muncă aveţi, n-aţi reuşi altfel.
Nu vă permiteţi!
Viitorul nostru depinde de el?
Dacă aţi terminat cu minciunile, eu plec.
Scumpo, nu pleca, te rog!
- Hai să vorbim! - Las-o în pace.
E nervoasă acum, dar o să se calmeze.
Nu e vina ta.
Ba nu, e vina mea.
E vina mea că te-am ascultat!
De când te-am cunoscut,
îi mint pe toţi cei care mă iubesc.
Înainte, eram livrator, aveam o iubită şi mă simţeam bine.
Apoi, am făcut greşeala să mă încred în tine.
Dacă te însoţeşti cu mincinoşi, ajungi şi tu să minţi.
Hai să facem ceva.
Să ne prefacem că nu ne-am cunoscut, bine?
Scuze, fetelor, avem o problemă.
Trebuie să plecaţi. E un hotel aici, plătesc eu.
- E totul în regulă? Te putem ajuta? - Cappuccino?
Poate data viitoare. Poftim pizza.
Nici nu-i închipui ce frumos a fost la Medugorje!
Şi tatăl tău s-a distrat.
Până mi-a pus apă sfinţită în picăturile de ochi.
- Uite! - Nu puteam să o luăm pe avion altfel.
Ne-am uitat peste tot,
dar nu am găsit Prietenii Fecioarei din Medugorje.
Purtam şi tricoul pe care mi l-au trimis anul trecut!
Ce mai face amicul tău, Fabrizio? Lucrezi şi azi?
Bună ziua! Avem un mandat.
Sunteţi dl Federico Pagano?
- Da. - Ce se petrece?
Bună ziua, dle consilier!
Avem un mandat de percheziţie. Trebuie să intrăm.
Mandat de percheziţie? Pentru ce?
Corupţie.
Priveşte concursul câştigat recent de fiul dvs.
Ştiţi ceva despre asta?
Cum îndrăzniţi!
Sunt Giuseppe Pagano,
şi nu pun pile nimănui!
Eu i-am pus pile!
La Sfânta Fecioară.
Dacă nu era ea, n-ar fi luat concursul în veci.
Mă scuzaţi.
Nu mă simt bine... Mă scuzaţi.
Tată, mamă, vă jur că nu am făcut nimic!
Un dosar pe care scrie "Cazul Chiumarulo".
O fotografie cu Silvio şi Pier Silvio Berlusconi.
O scrisoare adresată Prietenilor Fecioarei din Medugorje.
Un tricou cu Prietenii Fecioarei din Medugorje.
Mi-l arătaţi?
Calendar pentru anul viitor cu Prietenii Fecioarei din Medugorje.
Pentru anul viitor?
- Mamă... - Cum se poate?
De-asta ai insistat să faci donaţiile personal?
Să-ţi fie ruşine!
N-am să-ţi plătesc niciun avocat!
Şi adio motocicletă!
Teresa, hai!
- Tată, mamă... - Dle Pagano, nu puteţi pleca.
Nu am terminat percheziţia.
Un sigiliu metalic.
Cinci timbre.
Dle Pagano, am terminat.
Semnaţi procesul-verbal şi curând veţi primi o citaţie.
O zi bună!
Bună ziua, doamnă!
Pardon!
Nu ne aşteptam.
- Ce a păţit? - A făcut infarct.
Biata de ea!
Nu era aşa de bătrână.
Mersi, Gino.
Ce cauţi aici?
Hai afară! Dacă te văd ai mei sau Roberta, am încurcat-o.
Îmi pare rău.
Cum te simţi?
Cum ar trebui să mă simt?
Era o bunică deosebită. Se vedea că o iubeai foarte mult.
Ai cremat-o deja?
Nu. Bunica mi-a lăsat cutia asta. Tocmai mi-a dat-o mama.
Şi scrisoarea. Nu am avut curaj să o deschid.
Dragă Fabrizio, banii sunt pentru tine.
Mie nu-mi mai trebuie.
Dar ţie, cu siguranţă, da.
Ţie şi Robertei.
Salută-l pe amicul tău, Federico.
Îţi trimit sărutări,
de oriunde aş fi.
Şi să nu-ţi faci griji pentru mine.
Mi-e rău, dar mi-e bine.
Din banii câştigaţi cu pensiunea, nu a cheltuit un euro.
I-a păstrat pentru mine.
Cum ai aflat de bunica?
Nu am aflat.
De fapt, venisem pentru altceva.
Am o problemă şi trebuie să mă ajuţi.
În afară de faptul că nu e un moment bun...
Nu mă simt în stare. Ţi-am zis, nu pot.
Am fost pus sub acuzare.
Cineva a depus o plângere anonimă împotriva mea.
Anonimă? A fost Purpura!
A venit ANAF-ul la mine acasă.
Trebuie să mă prezint la tribunal.
Ce vrei de la mine?
Am nevoie de un avocat.
Şi de un prieten.
Ştii cum se spune...
"Cine are un prieten, are un avocat."
Ce tâmpit!
- Ce caută el aici? - Condoleanţe.
Părinţii tăi ştiu cine e?
- E dobitocul cu pile. - Da, mă ştiu...
Ai promis că n-ai să îl mai vezi!
Tată, mamă, nu v-am spus povestea până la capăt.
Federico nu a avut pile.
A furat pila pentru fiul senatoarei Purpura.
Mai nou, se fură şi pilele?
Gândeşte-te, tată, dacă avea pile,
mai avea dosare de rezolvat?
Tocmai a fost pus sub acuzare,
fiindcă senatoarea a depus o plângere anonimă.
- Vrea un proces. - Alte minciuni!
Nu, scumpo, e adevărul!
De ce nu te duci să-i spui adevărul judecătorului?
Asta am să fac.
Îl voi apăra pe Federico.
Ce? Sunt avocat sau nu?
Poftim o pernă.
Dacă te deranjează, îi dau jos.
- Nu, îmi ţin companie. - Dacă ai nevoie de ceva, sunt aici.
Noapte bună!
Îmi aduci portocale la puşcărie?
- Sigur. - Deci o să ajung la puşcărie?
Dacă nu mă laşi să dorm, da.
A fost o zi grea şi epuizantă.
Lasă-mă să mă odihnesc şi mâine pregătim apărarea.
Noapte bună!
Îmi aduci şi mandarine?
De aceea, onorată instanţă, clientul meu trebuie achitat.
Juriul e de acord!
- Bravo! - Să nu ne bucurăm. Poate...
- Bravo! - Poate nu vom câştiga.
Nu exagera!
PALATUL DE JUSTIŢIE
- Mamă, am emoţii. - Nu te teme, Luca.
Cum să nu-mi fac griji? Sunt chemat să depun mărturie!
- Luca... - Dacă mă întreabă ceva, ce fac?
Luca, ce ai văzut?
- Nimic. - Ce ai auzit?
- Nimic. - Deci, ce ai de spus?
- Nimic. - Să mergem!
ÎNCEPE PROCESUL PAGANO
Dl Giuseppe Bolignari,
născut la Palermo pe 18 februarie 1963,
şi dl Federico Pagano,
născut la Malvasia pe 30 august 1996,
sunt acuzaţi de infracţiuni prevăzute la art. 319 şi 321 din Codul Penal,
în sensul că s-au înţeles să fraudeze un concurs public.
O scrisoare anonimă confirmă că Bolignari
i-a indicat lui Pagano cum să îşi însemneze lucrarea,
aşa încât să îi acorde punctajul maxim,
prin inserarea unei anumite fraze în lucrare.
Acest fapt reiese şi din verificări.
Schimbul de informaţii ar fi avut loc
în toaleta sălii de concurs,
după cum se vede pe camerele de înregistrare.
Giuseppe Bolignari e chemat în boxa martorilor,
iar procurorul va începe interogatoriul.
Dle Bolignari, aţi primit sume de bani
de la Federico Pagano sau alţii pentru a îl desemna câştigător?
Nu.
Când aţi intrat în toaletă, cum se vede pe camere,
aţi vorbit cu dl Federico Pagano?
Sub nicio formă. Nu l-am văzut.
De fapt, m-am aplecat să verific dacă nu sunt candidaţi în cabine.
I-aş fi văzut picioarele, nu?
Deci susţineţi că Pagano s-a ascuns?
De unde să ştiu?
Onorată instanţă, am mers la toaletă doar ca să mă uşurez.
Dacă aceasta e o infracţiune, atunci mă declar vinovat.
Cum să nu...
Deci, dl Federico Pagano
a câştigat concursul, fiindcă e foarte bine pregătit?
Da, foarte bine pregătit.
Îl chem în boxa martorilor pe Luca Purpura.
Haide!
Cunoscând răspunderea morală şi juridică
pe care mi-o asum prin mărturie, jur să spun adevărul
şi să nu ascund nimic, după ştiinţa mea.
Dle Purpura, aţi fost chemat ca martor,
fiindcă imaginile camerei de supraveghere
arată că şi dvs eraţi în toaletă.
De ce v-aţi dus acolo?
Să fac pipi.
Atunci, şi el e vinovat!
- Sigur că da! - Linişte în sală!
Dle Bolignari, luaţi loc sau veţi fi evacuat.
Îmi cer iertare.
Dle Purpura, i-aţi auzit pe Pagano şi Bolignari discutând?
- Nu. - L-aţi văzut pe Bolignari în toaletă?
Nu. Evident, când am intrat, era deja într-o cabină.
L-aţi văzut pe Federico Pagano?
Nu.
Federico Pagano era, poate, în aceeaşi cabină ca Bolignari?
Nu, repet...
Nu am văzut nimic şi nu ştiu nimic.
Dle Pagano, cunoşteaţi fraza care trebuia introdusă în lucrare
pentru a câştiga concursul?
Da.
- Atunci, e adevărat! - Vedeţi?
Nu pot să cred!
De unde o cunoşteaţi?
Am auzit-o la toaletă,
când dl Bolignari i-a dictat-o lui Luca Purpura.
Cum îndrăzneşti?
Onorată instanţă, chemaţi-l la ordine pe acuzat!
Linişte în sală!
Continuaţi, dle Pagano.
Când eram la toaletă, într-o cabină,
l-am auzit pe dl Bolignari spunându-i lui Purpura
să introducă fraza în lucrare,
ca el să o poată recunoaşte şi să-i dea cea mai mare notă.
Dar dl Bolignari a spus că a verificat şi că nu era nimeni la toaletă.
I-ar fi văzut picioarele. Cum explicaţi asta?
De aceea, o chem în boxa martorilor pe dna Teresa Bevilacqua,
mama lui Federico Pagano.
Dimineaţă, Federico nu se simţea bine.
De când era mititel are probleme intestinale.
- De la grădiniţă... - Mamă!
Când e foarte încordat, agitat sau emoţionat...
are nevoie la toaletă.
Fiindcă ţin la fiul meu şi îl iubesc
şi nu i-aş face niciun rău...
În acea dimineaţă, i-am spus că, dacă are nevoie la toaletă,
să stea pe vine.
Doamnă, puteţi explica ce vreţi să spuneţi?
Pot să mă ridic?
Vă rog.
Aşa.
Să stea pe vine, cu picioarele pe vasul de toaletă,
ca să nu intre în contact cu microbii.
Să recapitulăm.
O scrisoare anonimă confirmă că al meu client a câştigat concursul
fiindcă lucrarea lui conţinea o frază în limba greacă.
Nu, în latină.
Onorată instanţă,
fraza e, într-adevăr, în latină?
Confirm, dar acest detaliu nu i-a fost dezvăluit dlui Purpura.
Aşadar, dle Purpura,
de unde aţi ştiut că fraza era în latină?
Onorată instanţă!
Ce-ar fi să-i auzim pe cei doi rostind fraza?
Dnă senator Purpura, vă rog să vă calmaţi!
Da...
Vă rog, dle Caruso.
Dle Purpura, ne spuneţi de unde aveţi această informaţie?
Acum că mă gândesc mai bine, când am intrat la toaletă,
am auzit o voce spunând să scriu fraza
"Ignorantia legis non excusat".
Acum că am auzit vocea dlui Bolignari,
pot spune că o recunosc.
- Obiectez! - Se susţine.
Dle Purpura, nu aţi spus mai devreme
că nu aţi auzit nimic în baie?
Fiul meu va vorbi doar în prezenţa avocatului meu.
Dle Purpura, vă reamintesc că mărturia mincinoasă
e infracţiune şi veţi ajunge la închisoare.
Nici n-am vrut să particip la concurs,
dar m-a obligat mama!
Linişte! Taci, prostule!
Nu fac închisoare pentru tine!
Tu ai scris scrisoarea anonimă,
convinsă că Pagano i-a dat lui Bolignari mai mult decât tine!
Obiectez!
Dle Bolignari, numai avocaţii au dreptul să obiecteze.
Dar el e degeaba! Nu obiectează.
Nu ia cuvântul, tace mâlc. Hai, obiectează!
- Onorată instanţă, obiectez. - Se respinge.
Dacă vrei să spun tot adevărul,
nu am uitat fraza, dar n-am vrut să o scriu,
fiindcă m-am săturat să-mi pui pile peste tot!
Te omor!
Eşti un dobitoc!
Eşti exact ca taică-tu!
De-asta l-am părăsit!
Lăsaţi-mă în pace! Dacă mă atingeţi, vă reclam!
Onorată instanţă,
de ce e acuzat clientul meu?
De faptul că a furat o pilă?
De faptul că e unul dintre tinerii nevoiţi să găsească o modalitate
de a fi independenţi,
pentru a nu mai fi susţinuţi de părinţi la 30 de ani?
De ce îl acuzăm?
Că e în întârziere, faţă de ritmul impus de societate?
E foarte greu să fii tânăr în ziua de azi.
Societatea te face anxios, chiar dacă nu erai.
Generaţia voastră, cea a părinţilor noştri,
avea deja o casă, o slujbă şi o familie până la 25 de ani.
În schimb, noi, la 30 de ani, nu avem...
- Nici pe dracu. - ...o viaţă.
Putem spune că noi, tinerii...
o ducem rău, dar suntem bine.
Nu ne dorim posturi călduţe.
Ne-am dori să avem un loc în societate.
Onorată instanţă, şi eu am fost la concurs.
Mă număr printre cei care, pentru a putea trăi cu iubita lui...
ar face orice.
Aşadar, mă întreb, cine e de vină?
Voi, generaţiile de dinainte,
care nu s-au ocupat de noi, sau e vina noastră,
că nu suntem la înălţime?
Poate că generaţiile următoare vor veni şi...
ne vor reproşa ceea ce vă reproşăm noi azi.
Ne-aţi spus de multe ori: "mai vedem".
Iată că a sosit şi acel moment.
Federico Pagano nu a dat mită nimănui
şi nu a constrâns pe nimeni să facă nimic.
Nu a comis nicio infracţiune.
Dacă trenul succesului trece doar o dată în viaţă,
să spunem doar că el s-a urcat fără bilet.
Prin urmare, trebuie achitat.
Vă mulţumesc.
Conform articolului 530 din Codul de procedură penală,
curtea îl declară pe Bolignari Giuseppe
vinovat de infracţiunea prevăzută la articolul 319 din Codul penal
şi îl condamnă la patru ani de închisoare.
Mai mult...
îl achită pe Federico Pagano, fapta sa nefiind infracţiune.
Declar şedinţa închisă.
La ce te holbezi? Ochii în lucrare!
Mulţumesc!
Mulţumesc mult!
Nu ştiu cum...
să-ţi explic totul.
Suntem la tribunal!
Am scăpat! Vrei să fii arestat?
- Bine, dar... - Hai! În ce hal am ajuns!
- Nu exagera! - Haide!
- Nici în Evul Mediu... - Hai!
E cam exagerat tipul...
Prin urmare, după recorectarea lucrărilor voastre,
câştigătorul concursului
care a iscat un scandal zilele trecute,
vă vine sau nu să credeţi, e Fabrizio Caruso.
Fabrizio!
- Fabrizio! - Nu!
Toată lumea are voie să mănânce lasagna, mai puţin Fabrizio.
Vezi? Ai spus că nu va câştiga concursul.
- Că sunt toate aranjate. - Chiar era aranjat!
Fabrizio a câştigat, dar tot aranjat era!
Vine tortul!
Bună ziua! Unde vă pun tortul?
Felicitări!
Felicitări? Nu eşti supărat pe noi?
Cum să fiu supărat? Glumiţi?
Graţie vouă, am scăpat câţiva ani de mama cicălitoare!
E în arest la domiciliu şi aşa pot pune bani deoparte,
ca să pot să mă mut, în sfârşit, la Londra, singur!
- Vino să stai cu noi! - Hai, ia loc!
- Iei tu tortul? - Pardon!
Dă-i de băut!
Staţi! Dacă totul a mers bine, e datorită Fecioarei din Medugorje.
Giuseppe mi-a promis că, dacă Federico e achitat...
- Te duci înapoi la Medugorje? - Aş vrea eu!
Nu!
VEZI TU DUPĂ
LUI MAURIZIO BOLOGNA