Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Elway suger!
Han är en primadonna, en jobbig skitunge.
Du kommer att bäras ut på en bår, din mes!
Stick hem, Elway!
Pengar och uppmärksamhet i kvadrat. Blåste medierna upp hans storhet?
Jag tycker synd om honom. Han är en måltavla.
Känner du dig tuff nog för att vara quarterback?
Återigen har John Elway blivit tacklad fyra gånger.
-Man vinner inga mästerskap med honom. -Bu!
Jag älskar vatten och jag älskar båtar.
Det har alltid varit min trygghet.
Man åker ut på vattnet, flyter runt och slappnar av.
Jag gillar att inte vara stressad längre.
-Han kastar inte bollen. -Elway, din stora mes!
Jag kände aldrig stressen, för jag var alltid stressad.
Jag har alltid trott på den svåra vägen, för det är enda sättet man kan lyckas.
Välj den svåra vägen och skörda frukterna.
John Elway, den mest begåvade quarterbacken nånsin i NFL.
När jag blickar tillbaka på de senaste 50 åren…
John Elway har gjort det igen!
Broncos vinner!
…har det alltid varit viktigast att vinna.
Är en Super Bowl-titel ditt enda ouppnådda mål?
Jag minns fortfarande att jag kände det ansvaret,
att jag förväntades vara bäst.
Storhet är mer än bara prestationen på planen.
Men jag var tvungen att offra allt jag älskade för det.
Hur viktig är den här matchen? Hur gärna vill John Elway vinna den här matchen?
-Ser du mig bra? -Ja. Perfekt.
Jag hade aldrig varit i Denver förut.
Vi är uppe i bergen, En dammig gammal stad.
Det kändes som om vi var i kofösartrakter.
Det har alltid varit en Broncos-stad.
BRONCOS FYSTRÄNARE
Jag har gått på matcher sen 1970, och det är sig likt.
Galet.
Anfall!
Miraklet har inträffat! Broncos ska till Super Bowl!
1977 tog vi oss äntligen till Super Bowl, och efter det fräste det till.
Och den staden ville verkligen vara en av de stora städerna inom football.
Allt förändrades för Colorado…
JOURNALIST
…år 1983.
Han var stjärnan som vi aldrig hade haft,
och som satte allt i rörelse.
På träningslägret var det fullt av nyhetsbilar.
Alla tidningar, alla radiostationer.
Han var nog först med "Elway-kollen".
De kollade vad han gjorde, hur han utvecklades.
Idag hör det till normen.
RESERV-QUARTERBACK
Men inte på den tiden.
Ace left toe 4, 88 36, OT på ett. Redo?
Och alla människor som kom och tittade på träningen.
Kom igen, anfallet!
Pressa dem ditåt!
Pressa dem! Slit inälvorna ur dem!
Då insåg jag hur viktiga Broncos var för Klippiga bergen-regionen.
Red 28, hut!
Jag försöker att inte bry mig om pressen utifrån och alla skriverier.
Det rinner rakt igenom.
Om jag skulle försöka leva upp till de förväntningarna
skulle jag bara pressa mig själv mer och minska mängden… Eller…
Ja, de är verkligen på dig.
Jag spelade min första NFL-match i Pittsburgh.
DU ÄR I STEELER-LAND NU
Jag var väldigt spänd.
Alla undrar om John Elway. Det här är hans första match.
Han är den mest hyllade debutspelaren nånsin i NFL.
Mitt första kontrakt var på fem år, och det var värt fem miljoner dollar.
Det var det bäst betalda kontraktet i NFL på den tiden.
Många veteraner i ligan var upprörda över det.
När en ung man som Elway får så mycket publicitet
uppmärksammas det till och med av football-lagen.
Alla vill se vad han tänker göra.
Jag går fram till linjen och är fortfarande lite vördnadsfull
över det faktum att jag är en quarterback i NFL.
Jag tittar över linjen och ser Jack Lambert där borta.
Strong left. Ace, Ace! Jag har left post.
Han skrek en massa, utan framtänder. Det sprutade spott ur munnen.
När det väl var dags tänkte jag: "Vill jag verkligen göra det här?"
Hut!
Jag var rätt kass. Satte en av åtta passningar, gav bort bollen.
Så jag blev bänkad i halvtid.
Jag tycker synd om honom. Steelers siktade in sig på honom.
En del av växtvärken när man börjar i NFL.
Ingen är värd fem miljoner dollar.
JOHN ELWAY: EN NFL-ROOKIES FRUSTRATION
Jag minns att jag kände ansvaret och förväntningarna
som jag hade lagt på mina axlar redan som ung.
Han var alltid tävlingsinriktad.
Han höll på med alla idrotter. Han gillade det
och kämpade. Men football var hans stora kärlek.
JOHNS PAPPA
De spelade sin första match. Jag frågade: "Coach, hur går det?"
Han sa: "Antingen är din son den snabbaste, bästa running backen
nånsin på den här nivån, eller så är de andra rent usla."
Min pappa var footballtränare.
Han påverkade verkligen hur jag spelade spelet.
Det han älskade mest var att undervisa, inte att coacha football.
Hur når man fram till ungdomarna? Det var nog därför så många tyckte om honom.
Han sa alltid till oss: "Behandla andra som du själv vill bli behandlad."
Jag hade en tvillingsyster. Lee Ann var 1,5 år äldre.
De fick tre barn inom ett och ett halvt år.
Så vi stod varandra nära.
Det här är jag och min tvillingsyster Jana.
Jag älskade att vara tvilling. Vi var bästa vänner. Vår relation var fantastisk.
Vi bråkade aldrig.
Man skulle kunna tro att tvillingar bråkar jämt,
men vi bråkade aldrig.
Vi tog hand om varandra.
JOHNS TVILLINGSYSTER
Skvallrade aldrig på varandra.
Om John inte fick göra nåt så gjorde han det.
Hon hjälpte mig alltid ur knipor.
Om jag gick för långt var det hon som fick fason på mig igen.
JOHNS MAMMA
Mamma kom hem, och vi frågade vilka som vann, de goda eller de onda.
Det var en bra vecka när de goda vann. Då var pappa på bra humör.
När de onda vann var det tyst hemma.
Vi höll alltid tummarna för att de goda skulle vinna.
Många gånger tog han på sig mer av det negativa än han borde ha gjort.
När de inte vann var det hans fel.
Han höll det inom sig istället för att släppa ut en del av det.
Det var nog därför förlusterna gjorde honom så upprörd.
Han kände att han inte hade gjort tillräckligt.
Om det gick dåligt för laget kände man "Åh, nej". Vi barn visste det.
Sen hände det, och pappa fick leta efter ett nytt jobb.
Det var förkrossande. Jag grät konstant varje gång vi flyttade.
Vinster och förluster blev väldigt viktiga.
GRANADA HILLS, KALIFORNIEN
I high school flyttade vi till södra Kalifornien.
Och det var en enorm kulturchock.
Vi var ett gäng lantisar som flyttade dit.
Jag glömmer det aldrig. Pappa körde mig till skolan.
"Vilken position tänker du satsa på?", sa han.
Jag sa: "Jag tänkte satsa på running back."
Vi hade en Chevy Impala från 1968.
Växelspaken på ratten sattes i parkeringsläge.
Femton minuter senare klev jag ur bilen som quarterback.
Han var inte jättesugen på att spela quarterback.
Han tyckte inte att det hände tillräckligt mycket.
JOHNS HIGH SCHOOL-COACH
Jack Neumeier kunde mycket om passningsspelet.
På 70-talet sprang man mest med bollen, sen passade man lite emellanåt.
Jack gjorde tvärtom.
Coach Neumeier var långt före sin tid på 70-talet.
Det första som slog en var hans kastarm.
Han kunde kasta bollen, och alla visste det direkt.
Den bästa quarterbacken i landet den här säsongen.
Bra passning av Elway.
Han var populär i high school.
Han var omtyckt av alla, men han visste aldrig om det.
Han var snäll mot folk. Det förändrade honom aldrig.
Han har allt.
Han har inget bra läge att kasta bollen.
Han kastar den knappt 40 meter, mitt i prick.
Han är den bästa high school-quarterbacken jag har sett.
Ju bättre jag spelade, desto större blev förväntningarna.
Granada Hills var en basebollstad innan jag kom dit.
Vi hade ett väldigt bra basebollag.
Jag älskade båda sporterna, och ville spela båda två.
Efter sista året på high school blev jag draftad
av Kansas City Royals i artonde rundan.
Så jag hade en del alternativ.
Försöker basebollagen hindra dig från att spela football?
-Ja, lite grann. -Vad blir det? Football?
Både och. Jag vet inte riktigt hur.
-Ska du gå på college? -Ja. På Stanford.
STANFORD, KALIFORNIEN
Statistiken säger allt. Den bästa college-quarterbacken sen Joe Namath.
Enligt många den bästa college-quarterbacken nånsin.
Två quarterbackar på Stanford bytte skola när de såg John kasta.
JOHNS BÄSTA VÄN OCH LAGKAMRAT
Han kan verkligen kasta.
Jag simmade på Stanford.
JOHNS FRAMTIDA FRU
Jag hade ägnat mitt liv åt simningen ända från fem års ålder.
Jag gjorde inte så mycket annat än skolan och simningen.
Så när jag gick på footballmatchen första året med mina rumskamrater
hörde jag dem ropa "Elway".
Elway!
Jag trodde att de menade "L-Way".
Som om det var en speciell passning de ville se.
Jag visste inte att det var min framtida make.
Elway rör på sig.
Nu är han illa ute.
Titta här!
Han har en man vidöppen!
Det var så jag hörde: "Nej, det är John Elway."
Att det var en stor grej att han var på Stanford.
Jag minns att jag träffade Janet under hösten mitt första år.
Hon visste inte så mycket om football, och jag tror att det lockade mig.
Hon visste inte vem jag var.
Han hade långt hår som han alltid kastade med.
Han är kobent, samtidigt som tårna pekar inåt.
Jag lärde mig att älska det.
Första gången vi kysstes krockade vi med tänderna.
Ja, vi hade nästan sönder varandras tänder.
Jag började inse att det var nån som jag måste dela med mig av.
Folk flockades omkring honom när han gick där på Stanford.
Helt plötsligt dejtade jag en superstjärna,
men han betedde sig inte som en superstjärna.
Han var blyg.
Han var rar.
Han var inte nån som sökte uppmärksamhet.
Han ville inte ha det där kändisskapet. Han ville bara vara en av killarna.
Det gör honom till den han är.
Elway!
Min sista match i Stanford var en av de mest minnesvärda matcherna nånsin
inom collegefootball.
Det är en fenomenal rivalitet – nästan hundra år gammal.
År ut och år in tycks "The Big Game" otroligt nog leva upp till hajpen.
Cardinal hade John Elway, som nu gick sista året
och förväntades spela Hall of Fame Bowl. De behövde bara vinna över Cal.
California behöver bara låta klockan gå.
Nu avgörs allt. Ett spel, 53 sekunder.
Vi låg illa till. Fjärde försöket och 17 från egen 13-yardslinje.
Jag försökte alltid vara närvarande i stunden.
Fjärde och 17 – då hinner man inte tänka.
Vi försökte bara få fyra nya försök.
Bears täcker löpare.
Elway backar hem för att kasta. Han måste sätta den här.
Han tittar långt ner på planen!
Den tas emot på 43-yardslinjen!
Fyrtio sekunder kvar. Elway kastar iväg den.
Han sätter den. Fångad vid 39-yardlinjen, över sidlinjen.
Vi vill komma inom field goal-håll. Vi ligger under med 19–17.
Elway flyttar fram laget. Kastar bollen bakåt.
Dotterer går till vänster. Dotterer kan gå hela vägen!
Han tacklas vid 17-yardslinjen!
Sätter de sparken vinner de.
Lyssna på publiken. Där kommer bollen, och sparken…
Den är tillräckligt lång. Den sitter!
Stanford går mål med fyra sekunder kvar, och tar ledningen med 20—19!
Bara ett mirakel kan rädda Bears.
Vi gör ett field goal, och vi tror att matchen är över.
Vi hade chansen att få spela en bowl-match.
Det var det jag tänkte på när jag satt där på sidlinjen.
Men det var ett spel kvar.
Harmon kommer nog att sparka den längs marken. Ja.
Nu måste Bears få bollen ur spel.
Rodgers längs sidlinjen. En till.
De har problem på mittfältet. De försökte göra ett par…
Bollen är fortfarande lös! Rodgers får den!
30 yards kvar nu. 20 yards!
Bandet är ute på planen!
Han kommer att nå fram till målområdet! Han är i målområdet!
Bears! Bears har vunnit!
Herregud! Den mest fantastiska, sensationella
dramatiska, hjärtskärande,
spännande, nervkittlande avslutningen i collegefotbollens historia!
Kalifornien har vunnit The Big Game över Stanford!
Ursäkta min röst!
Det var nog den mest traumatiska förlusten jag hade upplevt.
Resten av min karriär visste jag att nåt sånt kunde hända.
Om det är tid kvar av matchen så är matchen inte avgjord.
Jag måste lära mig att förlora. Jag var inte bra på det.
Pappa pratade med mig flera gånger om det.
Man måste kunna hantera misslyckanden och förluster.
Jag tror att sättet man förlorar på avgör vilken sorts vinnare man kommer att bli.
John vann aldrig en bowl-match på college.
Det saknades nåt i hans karriär.
John slog NCAA-rekordet för lyckade passningar,
han har en mängd andra rekord, och kommer troligen att gå som nummer ett i draften.
Och det är mer som är ovanligt. John är precis lika het inom basebollen.
Det var en av de mest spännande dagarna i mitt liv.
Vi fick ett telegram.
"Grattis, du valdes av New York Yankees.
Vi ser fram emot att bjuda in dig i Yankee-familjen.
George Steinbrenner, New York Yankees."
Det enda som förvånade mig var att jag var deras förstaval.
Han fick 140 000 dollar av Yankees för en sommar i andraligan.
Ekonomistudenten John måste välja mellan lukrativa erbjudanden
från football och baseboll.
Om det är nåt speciellt med John Elways förmåga att spela football och baseboll,
så är relationen mellan far och son lika speciell.
Det bästa är att jag har haft en far som inte har pressat mig.
Jag bryr mig inte om vad han gör, bara det är nåt han vill göra.
Jag var så kluven, för jag såg honom som basebollspelare.
Jag kanske ville det lite grann.
Men inte familjen. Inte Jack.
Och inte John heller, innerst inne.
ELWAY MEST LOVANDE QUARTERBACKEN NÅNSIN
NFL-DRAFTEN 1983
De senaste veckorna har han varit det mest omtalade namnet inom amerikansk idrott.
Det 48:e årliga uttagningsmötet för NFL har nu inletts.
Första valet, första omgången: Baltimore Colts.
Pappa ville ha mig i ett lag där jag kunde lyckas och nå mina mål.
Don Weiss har precis fått ett kort från Colts skrivbord. Få se nu.
Baltimore väljer, som det första valet i draften,
quarterbacken John Elway från Stanford.
Och så där ser det ut.
Jag blev draftad av Colts,
och Bob Irsay, ägaren på den tiden, var väldigt instabil.
Jag tänker inte flytta laget. I så fall hade jag sagt…
Ägaren hade varit berusad
och tagit ett headset från den offensiva koordinatorn i halvtid och ropat ut spel.
Det gick en massa såna rykten.
Så inför draften hade John sagt till dem: "Jag kommer inte att spela där."
Min agent försökte få till ett avtal före draften,
så att Colts inte behövde tappa ansikte.
Jag var med när han pratade i telefon med dem och sa:
"Jag sa åt er att inte ta mig. Nu har ni inget."
Vi inser att de hade förtjänat rätten att välja först.
Alla ska veta att vi inte ifrågasätter draften.
Vi har varit ärliga och öppna hela tiden.
Jag är förvirrad, för det förvånar mig verkligen
att vi efter att ha sagt i tre månader att vi inte spelar i Baltimore ändå är här.
Vi har ett avtal med Baltimore och vi ska göra det här rätt.
Vi vill inte orsaka problem för nån, vi vill inte skada nån.
Jag vet inte hur det blir, men jag spelar inte i Baltimore.
Marvin Demoff, Elways agent, sa precis till mig i telefon
att han väljer baseboll efter Baltimore Colts draftval.
ELWAYS CHOCKBESKED: JAG SKA SPELA FÖR YANKEES
Vi sa att jag skulle spela baseboll med Yankees i ett år och se vad som händer.
Jag hade varit med i draften året efter, och så fick vi se hur det gick.
Jag anade inte hur stort problemet egentligen var.
-Vilka är dina skäl? -Jag gillar inte kylan.
Jag har bott på kalla platser.
Allt om mig hade varit positivt fram till dess,
men det här förändrade allt.
Många kritiker sa att ingen sätter sig upp mot NFL.
Att Elway säger: "Jag vill spela på västkusten. Jag vill vara på stranden."
STEELERS QUARTERBACK
Vem bryr sig? "Då spelar jag baseboll", sa han.
Gör det. Du borde spela baseboll.
Han är ingen man vinner mästerskap med.
Han vann inga med Stanford. Jag struntar i om han gör det.
John Elway får inte bestämma själv vart han ska.
Han kunde ha gjort som Bradshaw sa: Åk till Baltimore och vinn med dem.
Istället försöker han vara nån Hollywoodstjärna.
Till slut ringde min agent. Han sa: "Du får inte berätta det här,
men vi tror att vi har ett avtal med Denver."
Låt oss prata om nåt som ligger och pyr. Det går en massa rykten.
John Elway är på väg att bli en Denver Bronco.
Broncos har kallat till presskonferens kl. 22.30.
Dan Reeves har lämnat arenan.
Att vi kom överens tror jag…
BRONCOS HUVUDTRÄNARE
…verkligen hjälper NFL.
Vi behöll en bra spelare i ligan som vi inte hade råd att förlora.
Att Dan kom upp från Dallas… Dallas var mitt favoritlag som barn.
Jag respekterade honom och kände honom som spelare.
Det var nåt jag såg fram emot.
Jag är jätteglad.
Man får inte så många chanser att få en spelare som John Elway.
Det gick på tio timmar.
Jag stod framför pressen i Denver och pratade om att jag var en Bronco.
Denver stod alltid på vår lista. Det var ett lag jag ville spela för.
Och Baltimore-frågan är avgjord nu. Det är bortglömt.
Jag vill diskutera framtiden och att spela med Denver Broncos.
Elway suger!
God eftermiddag från Memorial Stadium i Baltimore.
Det är 38 grader här, men det är ingenting jämfört med temperaturen på läktaren.
50 000 fans har kommit för att bua ut John Elway.
Elway suger!
-Säg "kass", så att de kan använda det. -Elway är kass!
Jag blev kallad fler öknamn än nånsin tidigare.
DÖDA ELWAY!
Fansen som bodde i Baltimore tog verkligen illa upp.
Elway suger!
Att jag inte ville åka till Baltimore för att det var Baltimore.
Men Baltimore hade aldrig med saken att göra.
Elway, din stora mes!
Kom igen, Elway! Du kommer att bäras ut på en bår, din mes!
Vilket sätt att inleda karriären, med så många fiender.
De slog honom sönder och samman.
Så ska det se ut.
Jag tog inte av mig hjälmen på hela matchen,
för det flög flaskor från läktarna.
Elway suger!
Jag har sagt det hela tiden. Jag har aldrig haft nåt emot folket här.
Men de visade idag vad de tycker om mig.
-Har du nåt emot dem nu? -Nej, men jag är glad att jag är i Denver.
ELWAY SÄGER ATT DET ÄR NERVERNA
De första fyra matcherna var tuffa.
Jag var så förvirrad.
Är du tuff nog för att vara en quarterback?
Det finns ingen tvekan om att jag är tuff nog.
Hans första år var otroligt.
Jag hade aldrig sett nån bli så misshandlad förut.
Det var inte lätt att vara John. Pressen på honom var stor.
Alla räknade med att han skulle vända utvecklingen för laget
och ta dem till ett mästerskap.
BRONCO-FLOPP
Alla förväntade sig att John skulle ta oss till toppen direkt.
Man förstod inte processen som han måste gå igenom.
Han har pengar och uppmärksamhet i kvadrat.
Blåste medierna upp hans storhet? Kommer han att fixa det?
Han behöver bara lite erfarenhet.
SPORTKOMMENTATOR, CBS
En collegegrabb kan inte läsa de här försvaren.
Dans anfall var annorlunda än vad jag var van vid.
Jag hade svårt att anpassa mig till det.
Enligt Dan fanns det ett sätt att vinna matcher.
Beprövade saker: spring med bollen, spela hårt i försvaret, gör inga misstag.
John kände att han kunde vinna matchen med bara sin förmåga.
John var tvungen att lära sig att synka med tränarna
så att vår offensiva filosofi var samspelt.
Jäklar, John! Fan!
Dan var en väldigt envis person som ville göra saker på sitt eget vis.
Och Dan var en av de mest framgångsrika tränarna genom tiderna.
Jag kände aldrig att vi attackerade när vi spelade anfall.
Vi försökte inte vinna matcherna – vi ville bara inte förlora dem.
Det gick inte som jag ville.
Det var fel av mig att förvänta mig för mycket av John.
Försvaren är väldigt komplicerade i NFL,
och han har inte visat att han är redo att hantera allt han utsätts för.
BRONCOS BÄNKAR ELWAY
Dan kallade in mig och sa: "Vi kör med Steve."
Steve DeBerg, killen jag konkurrerade med, startade de kommande fyra matcherna.
De ger sig på honom och tvingar honom att tänka snabbt,
och allt är inte naturligt för honom än.
Det är svårt för John. Jag avundas honom inte.
Men jag avundas hans lön.
FEM MILJONER-MISSTAGET
Jag blev verkligen upprörd.
Det var väldigt jobbigt för en 22-åring.
Det fick mig att undra: "Fattade jag rätt beslut?"
Det finns tre saker en vinnande coach aldrig får göra.
Låt aldrig pressen välja vilken quarterback du spelar.
Underskatta aldrig laget på sista plats.
Och låt dem aldrig se dig svettas, oavsett vad det står.
Det var alltid min pappa jag ringde.
Och han fick mig alltid på rätt spår igen.
Min pappa sa alltid: "Man får inte välja den enkla vägen."
"Man måste göra saker som man inte vill göra.
Och hur är din inställning när du gör sakerna du inte vill göra?"
När jag ser tillbaka på mitt första år,
när Dan bestämde sig för att spela med Steve,
så inser jag att det var det bästa som kunde ha hänt mig.
Jag fick sitta bredvid och titta på i fyra veckor.
Jag slapp stå i centrum, och kunde bara titta på och växa upp lite.
DeBerg är nere.
Han tacklades rakt i bröstet.
Sen blev Steve skadad, och jag var tillbaka.
Här kommer John Elway.
Han måste lära sig att läsa försvaren. Det vet han, och han har jobbat på det.
Alla i Denver säger har han blivit bättre.
Här är han, på Seattles 48-yardslinje: John Elway.
FÖRSTA FÖRSÖKET OCH 10
Elway satsar stort!
Touchdown!
Broncos tar poäng och Elway gör sin andra touchdownpassning för året.
När jag fick en andra chans blev jag bättre och bättre varje vecka.
John har mognat mycket i år och har mycket större självförtroende nu.
Det ger oss större självförtroende, och allt blir bättre.
Det blev mycket bättre. Vi vann några matcher.
Den här bollen är väldigt viktig.
Det var mitt första år, och vi mötte Colts.
VECKA 15 COLTS MOT BRONCOS
Frustrationen jag kände inför den matchen var enorm.
Och sen låg vi under med 19–0. Och jag kände typ: "Jisses".
I fjärde perioden började det gå bättre.
Nu får vi nåt att hända! Kom igen!
Elway får lite skydd och kan kasta till Sampson i målområdet.
Han tar den! Touchdown!
Receivers till vänster. Fjärde försöket, två yards. Elway backar och attackeras.
Willhite på 10-yardslinjen! Willhite på 5-yardslinjen! Touchdown!
Broncos gör en touchdown och tar ledningen!
Där ser vi Gerald Willhites bakåtvolt.
En otrolig avslutning.
Lättnaden jag kände efter matchen var enorm.
Det var min första comebackseger i karriären.
Det var det där Broncos betalade fem miljoner för.
Ja, jag skulle tro det.
Vi pratade precis med Edgar Kaiser, Broncos ägare.
Han har sålt 51 % av laget till Pat Bowlen, en affärsman från Edmonton.
-God morgon. -Tagning ett.
Här är jag.
BRONCOS ÄGARE
Denvers nyaste rookie.
Pat Bowlen var en fantastisk ägare som brydde sig om sina spelare.
Det viktigaste för honom var att vinna matcher.
Det främsta målet är att vinna Super Bowl.
Och jag vill inte bara vinna en Super Bowl, utan flera stycken.
För jag tänker vara kvar här länge.
Första träningen såg jag honom kasta bollen över 80 yards utan ansträngning.
"Vilket monster".
Jag valde Denver och inte Philly för att få träna John.
Mike Shanahan kom under mitt andra år, 1984.
Vi fick väldigt bra kontakt. Vi var nästan som bästa vänner.
Jag tror att han kunde förklara för mig vad Dan tänkte.
Det ledde till att det gick mycket bättre andra året.
Set, hut!
Jäklar.
Han jobbade på och glömde det som varit.
Jäklar.
Folk anar inte hur hårt han jobbade för att bli den han blev.
Set, hut!
Bra jobbat.
Han slet hårt under lågsäsongen, när ingen tittade.
Hur han växte och utvecklades – allt var en del av det.
Man måste prövas för att bli starkare.
Det där kastet är inte bara bra för en quarterback. Det är ett Superman-kast!
Jag vet inte om nån annan i NFL skulle klara det.
Folk såg talangen, men John tog det till en ny nivå.
Hans styrka och hans kropp och det han gjorde rent fysiskt.
Elway är grym. Han sprang med bollen som en fullback.
Han kunde ha hållit sig till höger. Kolla in luckan.
Men han ville byta riktning, sänka axeln och trycka med benen.
Tryck, tryck, tryck!
Han ser inte ut att vara jättesnabb, men hans förmåga att komma undan är otrolig.
Jag ville bli den bästa nånsin.
Elway springer med bollen. Han är vid tioyardslinjen. Touchdown!
Det var mina förväntningar. Vad andra trodde att jag kunde göra var sekundärt.
Ett stort skäl till att Broncos vinner
är att deras quarterback, John Elway, har ett kanonår.
Jag är en mycket bättre quarterback i år. Jag börjar känna att jag hör hemma i NFL.
Minns ni året då han blev draftad? Många undrade om de begick ett misstag.
Han besvarar nog de frågorna nu.
Han vet att han kommer att leda anfallet.
Han har blivit en ledare.
Så där kämpar man, gubben! Bra kämpat!
Vi vill visa folk att vi har ett bra lag, och då måste vi vinna Super Bowl.
Till Sewell. Han tänker kasta.
Elway! Elway har den! John Elway är på väg mot målområdet!
Touchdown, Denver! Vilket spel!
Broncos tar hem det. En inspirerande comeback signerad John Elway.
I anfallet har de en ung superstjärna i John Elway.
Han är bra redan nu, men han kommer att bli en av tidernas största.
Jag tror att många håller med. Han klarar allt.
Rulle sex.
Av alla legendariska comebacker som John Elway har lett,
vilken är din favorit?
Oj. Han har gjort så många.
Med tanke på vad som stod på spel, Cleveland-matchen.
DENVER BRONCOS 1986 "ANFALLET"
Det har gjorts många anfall i NFL,
men bara ett av dem kallas för "Anfallet".
Nu är det nära.
Cleveland Browns och Denver Broncos gör upp i AFC-finalen.
Det är två lag som inte har kommit så här långt på ett bra tag.
Det var kallt och blåsigt.
Och de hade sin "Dawg Pound".
Hundkex, smörgåsar, batterier. Allt det låg i målområdet.
Den som vinner får spela Super Bowl.
Det var en bra kamp hela matchen.
Brian Brennan. Han har den!
De gjorde mål med fem minuter kvar.
Men vi trodde ändå att vi hade chansen att vinna matchen.
De gjorde sin avspark.
Ett allvarligt misstag av Gene Lang.
Om han släpper fotbollen hamnar den i målområdet.
Han fick nog panik. Han täckte den på tvåyardslinjen.
Elway och anfallet får börja långt bak, från en och en halv yard.
Anfallet började vid tvåyardslinjen med fem minuter kvar av matchen.
Vi vet att vi har lite att göra.
Alla Brownsspelare tittar på oss och hånler.
"Se på dem", sa jag.
Han såg på mig och sa: "Vi har dem precis där vi vill ha dem."
Det var mitt fjärde år, och jag hade inte levt upp till förväntningarna,
att jag skulle vinna en titel.
Så nu gällde det.
Elway till Winder. Till sju yards.
Sju yards, baby! Härligt!
Pressen är på quarterbacken, och de har långt till målområdet.
Sewell. Hur höll han fast den?
Steve Sewell på 48-yardslinjen.
Vi var nu mitt på planen och kunde jobba oss framåt fyra försök i taget.
Vi satsade inte på field goal. Vi behövde en touchdown.
Och nu kokade det på hela arenan.
Ja, jäklar vad glada de är i Cleveland.
Elway tacklas, och nu är det tredje försöket och 18 yards.
Och hemmalaget tänker: "Nu är det kört för dem."
Dan Reeves säger till Elway: "Försök inte ta allt i ett spel."
Det är som att säga åt John Wayne att inte skjuta skurken.
De riktigt stora quarterbackarna presterar bra i svåra situationer,
när alla odds är emot en.
Han ser att Mark Jackson är fri. Stenhård passning.
Elway sätter en 25-yardpassning till rookien Mark Jackson.
Efter det spelet förändrades allt, och det blev mycket tystare på arenan.
Nu hade vi lite momentum.
En screen för Sewell som har folk som blockar.
Och Denver har bollen i fyra försök till.
Klockan fortsätter att gå.
Cleveland 20, Denver 13. Sista minuten.
Det här spelet är verkligen John Elway.
-Hans förmåga att dra ut på det. -Elway, andra försöket.
Han kliver ut med 42 sekunder kvar på klockan.
Nära att få fyra nya försök på femyardslinjen. Tredje försöket och en.
Vi behöver bara en yard.
Vi körde det här spelet flera gånger under säsongen, men jag fick aldrig bollen.
Touchdown, Mark Jackson!
Elway leder Broncos 98 yards,
och de behöver nu bara en poäng för att kvittera.
20–20. Och nu säger Cleveland: "Vi tar er i förlängningen."
Klockan spelar ingen roll nu.
Första poängen, vare sig det är touchdown eller field goal, vinner matchen.
Han kan springa men väljer att kasta, och där finns Watson på 23-yardslinjen!
Och nu hänger allt på Rich Karlis fot.
ÅTTA SATTA FIELD GOALS I RAD
Plötsligt är det tystare än nånsin här på Cleveland Stadium.
SLUTRESULTAT (FÖRLÄNGNING) BRONCOS 23 – BROWNS 20
Herregud! Det är otroligt!
Det är underbart!
Min första tanke var:
"Pappa kommer att vara stolt över att jag var en del av det här."
Super Bowl! Vi ska till Super Bowl!
Folk började säga att den bortskämda snorungen från Kalifornien
kanske var en bra quarterback ändå.
SUPERMATCHEN: DET BLIR DENVER MOT GIANTS
På Denvers flygplats samlades tusentals för Broncos hemkomst.
Gator blockerades, utryckningsfordon hindrades och trafiken stoppades.
Jag tror att det var lite överväldigande.
Det var verkligen ett slags genombrottsfest för min karriär.
Wow!
"Anfallet" förändrade allt för alltid.
Johnny Elway!
Johnny Elway, superstjärna!
Min brorson älskar dig. Har du nåt i ditt skåp?
-Han kallades för "Hertigen av Denver." -Hertigen av Denver.
Jag har en samling av John Waynes vapen som användes i många av hans filmer.
Jag erbjöds att köpa dem, så jag tog chansen.
Stopp där!
John Wayne var en av mina hjältar. Han var en av de coolaste killarna som fanns.
Jag beundrar verkligen John Wayne, och hur han gick och pratade.
-Släpp den där, min vän. -Bli inte arg nu.
Jag har alltid gillat cowboyfilmer.
Vill du ha pistolen? Ta upp den. Jag vill det.
Jag älskar historia och att föreställa mig
hur svårt det var att leva på den tiden och vara en cowboy.
Allt de utsattes för. Jag respekterar det.
Jag kan se honom i en revolverduell. Jag kan verkligen se honom stå där.
Dra ditt vapen, din jävel!
Han vill vinna, helt enkelt.
Red 98! Hut, hut!
Mitt bästa imitation är en John Wayne-imitation.
"Jag hade kommit snabbare, men jag blev överfallen i passet."
Den drar jag jämt för mina vänner.
Det är det enda han kan säga. Allt annat kan du glömma.
Så efter Anfallet hyllades han, men låt oss vara ärliga.
Han måste vinna en Super Bowl för att bli krönt.
Nu för vi lite oväsen, Colorado.
Super Bowl!
När man spelade som barn drömde man om att få spela i Super Bowl.
Förhoppningsvis håller jag nerverna i schack.
Frågan är om Giants kanonförsvar kan hantera John Elways trick.
Okej, det är det här vi har kämpat för så länge.
Nu spelar vi så hårt vi bara kan. Kom igen!
Elway ser ut att vilja kasta, men nu ger han sig av.
Precis som de fruktade.
Elway springer i första försöket.
Jackson på Giants planhalva.
Elway i mitten. Touchdown.
Man får inte ge honom en lucka. Det var det Giants gjorde.
Det är det som gör Elway så effektiv.
Det är kanske den bästa första perioden i Super Bowls historia.
I Giants-matchen spelade vi bra i första perioden.
Men precis före halvlek tog vi inga poäng med första försöket och mål från en yard.
Från 24 yards. Kubiak håller bollen.
Karlis missar.
Och sen blev vi bara sämre.
Och nu går inget Broncos väg. Efter deras lysande första halvlek
är det Giants som dominerar i tredje perioden.
Broncos har kört sju spel och tagit sig två yards i tredje perioden.
Simms till Bavaro. Touchdown.
En lång passning mot Bobby Johnson.
Phil McConkey nu. McConkey slår en frivolt.
Han springer in med den, och nu är det över.
Det var svårt att sätta fingret på varför vi inte vann matchen.
Broncos hade sin fest igår.
120 000 fans var ute på Denvers gator och firade dem, trots förlusten.
Det kanske går bättre nästa år.
Och Denver Broncos tar sig till Super Bowl för andra året i rad,
ledda av John Elway.
Jag blev divisionens bästa spelare 1987, vilket stärkte mitt självförtroende.
Denver Broncos är AFC-mästare för andra året i rad.
De är favoriter att vinna Super Bowl för första gången.
Jag tror att Denver Broncos vinner stort.
Hur mycket av besvikelsen dröjer sig kvar?
Mycket. Den känslan är färsk i våra minnen.
Så den här matchen måste vi vinna.
John Elway har ett otroligt flyt. Kanske det bästa vi har sett på den positionen.
Bronco-fansen hoppas på tredje gången gillt för sina favoriter,
som aldrig har vunnit en Super Bowl.
Men de har aldrig varit favoriter.
Och Bronco-fansen förväntar sig att John Elway kommer att…
Vi tar om det där. Okej.
Goddag från Jack Murphy Stadium i San Diego.
En shotgun-formation, deras grundformation.
Elway kastar en rökare direkt!
Och den fångas av Nattiel! Touchdown!
Redskins är i chocktillstånd.
I slutet av första perioden leder vi med 10–0. Och 19 spel senare…
Fyra touchdowns i en period! Ett nytt Super Bowl-rekord!
…ligger vi under med 35–10.
Red 28! Hut!
Ja, jag vet inte.
Det handlar om momentum. Börjar det gå dåligt är det svårt att komma igen.
Elway har satt fem av sina 24 senaste passningar.
Det här är saker som inte har hänt sen Elway var helt ny.
Sen får vi stryk med 42–10.
Om det gick dåligt förra året gick det uselt den här gången.
I San Diego var det begravningsmusik för Broncos-fansen i halvtid.
I Denver var stämningen lika grå som himlen över staden.
För staden som bara toppar listan över kolmonoxidhalter
var Broncos andra Super Bowl-förlust i rad dubbelt så deprimerande.
Nästa år? Nej.
ELWAY KÄNDE INTE FÖR DET '88
John tog det personligt.
Han hade ett mål. Han måste vinna Super Bowl.
John Elway har gjort det igen. Tre gånger på fyra år.
Denver Broncos är bäst i AFC.
Det blir en svår match mot laget från NFC. Vi måste spela på topp för att vinna.
-Grattis, och lycka till i Super Bowl. -Tack, O.J.
Broncos-fansen ville inte att laget skulle ta sig till Super Bowl igen,
för de orkade inte med fler pinsamheter.
John, du och jag har varit med länge,
och det här kan vara det bästa laget jag nånsin har sett.
Det här 49er-laget har allt.
De kommer att krossa dem.. Det blir inte vackert, men kul.
Det märktes att pressen på honom var stor. Det var det enda han kunde tänka på.
Jag ser på honom. "Det här är inte bra. Det där är inte John."
Vi vet att vi är det bästa laget.
Nu går vi ut och bevisar det. Vi måste spela hårt och ge dem vad…
Montana tittar på Rathman och passar till Rice, som tar poäng för San Francisco.
Montana, snabbt. Brent Jones.
Touchdown för 49ers.
Montana kastar till Rice. Touchdown.
De var ett mycket bättre lag än vad vi var.
Vissa dagar känner man det direkt. Andra dagar är det otroligt motigt.
Det här måste vara de tre sämsta perioderna
som John Elway ens kan minnas.
Tyvärr för honom var det i Super Bowl. Såna dagar önskar man inte nån.
När vi hamnade i underläge fattade jag en del dåliga beslut
och gav bort bollen, vilket förvärrade saken ytterligare.
John Elway får ta smällen för det här. Det är hans tredje Super Bowl-förlust.
Men han sa att han föredrar att åtminstone ta sig dit och göra ett försök.
Och att han vet att innan han kan ses som en bra quarterback
måste han vinna en sån här.
Det kvittade om han spelade bra eller dåligt.
Det var bara att vi förlorade.
Och vi förlorade igen, och igen.
Elway får bollen och springer in med den för en touchdown!
Tack vare Elways patenterade sista-sekundsmagi,
blir slutresultatet av Super Bowl XXX Denver 7 – San Francisco 56.
STIGMA SOM FÖRLORARE SVÅRT ATT SKAKA AV SIG
Kritiken efter att vi förlorade våra Super Bowl, och hur vi förlorade dem,
gick ut på: "Elway kan inte vinna den stora."
Pressen är stor på honom att kasta av sig det oket.
Innan han kan ses som en av de stora
tillsammans med Terry och andra inom Super Bowl,
måste han vinna en.
Man måste bli känslomässigt och mentalt starkare.
Ingen får veta att man har en svaghet.
Jag gillar inte att bråka. Det gör han. Jag har ingen respekt för honom.
Hans svar var väl "Stoppa den i örat"?
Ska jag be om ursäkt? Nej. Det vore att erkänna att jag hade fel.
Hans humör förändrades definitivt beroende på om han vann eller förlorade.
Vi läste av humöret…
JOHNS DOTTER
…och agerade därefter.
Det avgjorde stämningen i huset, hur tung den kunde vara.
Han satt i soffan och gick igenom allt igen…
JOHNS DOTTER
…för att komma på sånt som han kunde ha gjort annorlunda.
Han lade aldrig skulden på nån annan än sig själv.
Frustrationen växte.
Inte bara med oss som lag och jag om spelare,
utan i hela Colorado.
I andra, tredje klass…
JOHNS SON
…började man förstå allvaret i situationen.
Vi fick dödshot, och ibland var polisen tvungen att köra förbi huset
lite oftare än vanligt.
Utanför planen grävde Denver-medierna i Elways privatliv.
Inte sen rookiesäsongen har John granskats så hårt.
Det hände inte så mycket annat i Denver.
Så allt fokus och alla medier inriktade sig på John.
JAG KVÄVS SNART
Ibland vill man ha lite avskildhet. Då på 90-talet hade vi fyra barn.
Jag blev mycket mer beskyddande.
Jag ville att mina barn skulle få ett normalt liv.
-Bra skott. -Snyggt!
-Vem vann? -Pappa!
Ja! Kan jag få den?
Du och jag!
Vi barn försökte smälta in och vara normala barn.
Det var nog det vi saknade, den där anonymiteten.
Det var svårt så fort vi lämnade huset.
Jag behövde vänja mig vid tanken att det här ingår i paketet.
-Lycka till. -Tack.
Jag anser att det tar lika lång tid att vara trevlig som att vara ett svin.
Så jag valde att vara trevlig, ibland på mina barns bekostnad.
Länge kändes det som om jag spelade den goda killen.
Ibland ville jag vara en skurk i en västern.
Jag ville kunna vara en skurk, och bli skjuten i slutet av filmen.
Min relation med Dan var minst sagt ansträngd.
Jag var frustrerad över det vi gjorde i anfallet.
Och jag tror att den frustrationen pyste ut till slut.
BRONCOS: KOMMUNIKATIONSSAMMANBROTT
Jag var lite för öppenhjärtig med Dick Connor, en duktig krönikör i Denver.
Jag trodde inte att det skulle få så stor effekt som det hade.
Jag har haft så många motgångar i år, men nu är jag nog nere på botten.
Det gör ont att läsa om en massa problem som man inte hade en aning om.
Jag önskar att John hade pratat med mig om dem.
Jag har pratat med Dan förut och tyckt att allt kändes bra,
men inget har förändrats. Det här var ett annat sätt
att förhoppningsvis få honom att lyssna på mig.
En stabiliserande kraft för Elway var Mike Shanahan.
Förutom min pappa är Mike Shanahan den bästa tränaren jag har haft.
Och jag tror inte att Dan gillade det.
Jag var i gymmet med John, när jag kallade till Dans kontor.
Han kastade en tidning på mig.
ELWAY VÄDJAR TILL REEVES
Han var förbannad. Han sa: "Hur tusan hamnade det här i tidningen?"
Jag sa: "Dan, jag har försökt få den här relationen att fungera
de senaste sex, sju åren. Jag går ner och hämtar John."
När vi kom tillbaka sa jag:
"John, varför gillar du inte Dan?"
"Dan, varför gillar du inte John?"
John tittade på honom och sa: "Jag hatar dig mer än nån annan i världen.
På grund av det här."
Båda pratade i en kvart. Jag tyckte att det var toppen.
Dan gav Mike sparken.
Jag kände mig ansvarig, för Mike hade inget med det att göra.
Trettio år senare är det nog en sak som jag ångrar.
Relationen mellan dem blev så ansträngd
att Denver Broncos kom överens om
att skicka John Elway till Washington Redskins.
ELWAY TILL REDSKINS DISKUTERAS
Pat Bowlen satte stopp för det.
När det kom upp att jag kanske måste spela nån annanstans…
Det skrämde mig. Jag hade aldrig velat spela för nån annan.
Stabiliteten i att bo i Denver med mina barn,
att bo på samma plats, var viktig för mig.
Det öppnade mina ögon för att försöka förstå Dan.
Frustrationen fortsatte att växa.
Fan!
Jäklar!
Här åkte den ut! Titta!
Det ser du ju här! Du snackar bara en massa skit!
Jag visste att det bara var en tidsfråga.
Dan var en bra tränare, det ska alla ha klart för sig.
Jag tänker ta en mer aktiv roll. Det är det jag vill göra.
Så med det i åtanke,
om jag hade gått med på att förnya Dans kontrakt om ett år,
hade vi nog båda varit olyckliga och i halsen på varandra.
-Var Elway inblandad? -Nej.
John är en spelare, inte en tränare.
Spelare fattar inga beslut om vilka som tränar dem.
Jag får se upp så att ni inte smyger er på med den där.
Pat valde John framför Dan, oavsett vad de säger eller känner.
Pat Bowlen bestämde sig för att satsa på John Elway,
inte Dan Reeves.
Det gladde mig att mr Bowlen fattade beslutet att försöka börja om.
Jag såg fram emot att vända utvecklingen med ett nytt system och en ny tränare.
Mitt första val var Mike Shanahan.
Och Mike kom tillbaka. Det var det bästa som hände min karriär.
John kände äntligen att han hade röst.
"Och jag har killen jag vill ha, med all hans kunskap. Vi kommer att vinna."
När Mike kom tillbaka hade vi ett riktigt bra lag.
"Du ska få folk som springer åt dig", sa jag. "Du är för gammal.
Du kommer inte att överleva."
Mike lyckades övertyga John om
att han hade gjort för mycket. Och John accepterade sin nya roll.
Men allra viktigast var att Mike var aggressiv. Jag älskade att han anföll.
"Jag är med på allt", sa jag.
Att få en kille som Terrell Davis i mitt liv,
som gjorde mitt jobb så mycket lättare.
Att jag kunde luta mig mot nån, istället för tvärtom.
Enligt mig har det aldrig nånsin funnits en bättre running back.
Alla rubriker, alla pratade om det.
"John Elway har inte vunnit en Super Bowl."
Vi lagkamrater ville ju hjälpa honom att vinna sin första Super Bowl.
Det var vårt mål.
Här kommer blitzen. Han undviker den och kastar en lång passning!
-Skämtar du? -Han gör en touchdown!
Shannon Sharpe tar den!
Elway skakar av sig en försvarare
och kastar en rökare till Shannon Sharpe på 4-yardlinjen.
När folk frågar om min favorit-receiver svarar jag "den som är fri".
Och sen säger jag "Shannon Sharpe".
Hallå!
Pittsburgh!
Shannon höll stämningen uppe i omklädningsrummet.
Det var nog en anledning till att vi hade så fin sammanhållning.
Kom igen, försvaret. Fixa det här åt oss. Kom igen!
Säg aldrig aldrig!
Allt vi gjorde gjorde han också.
Wow!
Om vi kastade tärning så kastade han tärning med oss.
Om vi spelade kort så spelade han kort.
Det var nog därför vi gjorde allt för honom.
Han var inte speciell.
Min pappa sa alltid:
"När man spelar i ett lag där alla sliter häcken av sig för att vinna
måste man ta hand om de som tar hand om en."
Jag ringer presidenten. Hallå? Vi behöver nationalgardet.
Vi behöver alla ni kan avvara, för vi slaktar Patriots.
Ni gör precis som man ska.
-Vi är fortfarande… -Och hur ligger vi till? 11–1.
11–1!
AFC-SLUTSPEL JAGUARS MOT BRONCOS
1996 hade vi 13 segrar och 3 förluster. Vi spelade på hemmaplan.
Jacksonville var ett relativt nytt lag.
Det var mitt fjortonde år. Jag ville verkligen spela Super Bowl igen.
Vi var oss inte alls lika i den matchen.
De kom hit och skrällvann.
Vi fick stryk med 30–27.
SLUTRESULTAT JAGUARS 30 – BRONCOS 27
John var väldigt arg. Jag hade aldrig sett honom så arg.
Den där snaran drogs åt.
Jag grät säkert en del den kvällen.
Barnen såg mig, och på grund av alla förväntningar
var det nog den värsta förlusten nånsin för mig.
När vi kom tillbaka 1997 var vi ute på en hämndturné.
Jajamän!
Vi hade något att bevisa, men inte för motståndarna.
-Utan för oss själva. -Red 98, hut!
John visste att det här var hans sista och bästa chans.
Det var nu eller aldrig.
Bollen till Davis på höger sida. Fem yards, touchdown!
Terrell Davis springer in Broncos tredje touchdown i första halvlek.
SLUTRESULTAT
Jag älskar det här. Hämnden är så ljuv.
Samling! Red right, F short, 18 5.
-Set, hut! -Davis får bollen till höger.
Terrell dyker in i målområdet! Touchdown, Denver!
Ja!
SLUTRESULTAT
Och de är chockade här på Arrowhead Stadium.
AFC-FINALEN
Två minuter kvar. Tredje och sex för Denver på Broncos 15-yardslinje.
De leder med 24–21. Publiken är vild!
Bra boll. Fem man täcker. John passar. Den går fram!
Första försöket på 30-yards. Shannon Sharpe! Årets viktigaste avancemang!
Elway till Sharpe för 18 yards!
Åh, jisses.
Denver går vidare till Super Bowl! De är AFC-mästare!
Jag ringde mamma från planet.
"Fattar du att vi får spela Super Bowl igen?" Lång tystnad.
Till slut säger hon: "Måste vi verkligen tillbaka till Super Bowl?"
Jag var livrädd.
Medierna sa att Broncos var chanslösa mot Packers.
Jag var orolig för min pappa.
"Hör han det här? Inser han att han inte ska kunna vinna?"
Green Bay 24, Denver 17.
-Green Bay. -Green Bay.
-Green Bay vinner.
Green Bay vinner.
Joe Montana här. Jag vet inte vad det blir, men jag tror på Green Bay.
Tänker du som 37-åring: "Det här är min sista chans att vinna Super Bowl"?
Blir det svårt att hamna i Hall of Fame utan Super Bowl-titeln?
Hur känns det när folk säger: "Han kan inte vinna den stora"?
Det har man ju hört i 14 år.
Det är konstant, och det var det som höll mig igång.
SUPER BOWL XXXII PACKERS MOT BRONCOS
Vi visste vad som gällde. Green Bay var regerande mästare.
De är tillbaka. De har ligans mest värdefulla spelare.
Brett Favre, ligans bäste spelare tre år i rad, vilket är unikt,
mot den sentimentala favoriten Elway,
som försöker radera sina tre tidigare Super Bowls.
Vi visste att de var bra.
Deras försvar var nummer ett i nästan alla kategorier.
Vi behövde springa med bollen för att vinna. Och det visste han.
Han bara: "Vad som än krävs."
Som quarterback, från Stanford, nummer sju,
John Elway.
Blue 58!
Blue 58, hut!
Brett kastar mot målområdet, mot Antonio Freeman.
Touchdown, Packers! Efter ett fantastiskt kast av Brett Favre.
Terrell gjorde en kanonmatch. Vår offensiva linje hade full kontroll.
Elway till Davis, in i målområdet. Touchdown!
Ja!
FÖRSTA PERIODEN
Jag blir sparkad.
Davis är nog lite omskakad.
Terrell Davis står på knä.
Helt plötsligt tappar jag synen.
Och jag tänker. "Åh nej, det är ett migränanfall."
När TD föll ihop blev jag orolig.
-Han är lite yr. -Han hade problem med migrän.
Men aldrig under en match förut.
-Det här vore… -Illa.
…kostsamt för Broncos.
Han kommer inte att fortsätta. Han är rädd. De plockar ut Davis.
-Jag ser inget. -Okej, gör så här.
Du behöver inte se nåt. Vi fejkar till dig med en 15 lead.
Men utan dig tror de inte på att vi tänker springa.
Jag tror att alla kände: "Vi ger oss inte".
Det visar hur Terrell Davis är.
Han kom in igen. Jag sa: "Spring bara, så anpassar jag mig."
Red left, F short, 19, Bob King.
Set, hut!
Fejkad överlämning till Davis. Elway går till höger.
-Kom igen, John! -Han kan springa in med den.
En gammal John Elway-goding.
37-åringen fixar det med sina egna ben.
Lång halvtidsvila. När vi kom ut igen kunde jag se.
Nu var det fullt ös framåt. Vi ska köra skiten ur dem.
Sjutton lika i Super Bowl XXXII.
Tre minuter kvar av tredje perioden.
Tredje försöket, 6,5 yards från 12-yardslinjen.
Vi möter ett av de bästa rödzonsförsvaren i NFL.
"John kommer att bli galen när jag ropar ut spelet. Men jag måste."
Okej, Point Slice.
-Go west, right slot. Point Slice. -Kom igen.
Det var ett specialdesignat spel för just den här matchen och det här försvaret.
Och jag gillade inte det spelet.
John hatade det. John hatade det spelet.
Vi körde spelet på träningen.
Och varje gång fångade jag bollen.
Jag sa: "Vad händer om de inte täcker oss som vi vill?"
Och han säger: "Det är 100 % säkert i den här situationen."
Vad tror ni hände?
Det elfte spelet i ett anfall som började på Broncos åttayardslinje.
Tredje och sex. Elway i shotgun-position.
Vi körde spelet, och de täckte inte som förväntat.
John körde spelet.
Så fort jag såg dem uppradade visste jag att det inte var försvaret vi ville ha.
När jag skulle visa med händerna att jag var fri var John tvungen att fly.
Medan han sprang tänkte jag:
"Spring dit, så att du kan kasta dig på bollen."
Men det gjorde jag inte. Jag stod bara där och tittade på honom.
Kom igen, John!
Tioyardslinjen, huvudet före!
Han dyker in över femyardslinjen!
Han hade fixat fyra nya försök.
Alla blev som galna.
Elway rör sig, letar, springer,
dyker in över femyardslinjen för fyra nya försök.
Är han bara 37?
Hur viktig är den här matchen?
Hur gärna vill John Elway vinna den här matchen?
Man ser quarterbackar lägga sig, men inte Elway.
När han gjorde det tänkte vi: "Jäklar, vi får inte svika honom."
-Mållinjen! -Mållinjen!
Alla var där för att vinna matchen åt honom.
Alla visste hur mycket det betydde för John.
Elway, Davis.
Davis till målområdet. Touchdown, Denver!
Det var ett 93 yards långt anfall.
TREDJE PERIODEN PACKERS 17 – BRONCOS 24
Trettioåtta år utan en titel, och nu ska det avgöras i ett spel.
Fjärde och sex.
-32 sekunder kvar. -Kom igen.
Nu gäller det!
Kom igen!
Ett spel om mästerskapstiteln.
Kom igen, djupa andetag nu. Blue 58, hut!
Här kommer blitzen. Favre kastar den!
Passningen…
…tas inte emot! Denver kommer att vinna!
De kommer att vinna det här!
Skämtar du med mig?
Broncos har gjort det!
De har chockat alla, och de har vunnit Super Bowl XXXII!
SLUTRESULTAT
Jag kunde låta varje liten känsla som jag hade samlat inom mig…
Att kunna släppa taget om det var…
Jag var helt lyrisk. Jag kunde knappt tro det.
Och barnen var där. Det var bara…
Det var otroligt. Ja.
Det var en enorm vikt som släppte från våra axlar.
Lättnad, total lättnad.
Vilket jag ärligt talat anser vara en härligare känsla än lycka.
Den här är för John!
Det märktes att han aldrig hade varit så lycklig förut.
Och det…
Jack, kom hit!
Min hand skakar. Jag är stolt över dig. Jag är så jävla stolt.
Att se min pappa där…
Jajamänsan!
Jag gjorde det till slut.
…som var…lika lycklig som jag var.
Nu kanske jag måste köpa en tröja.
Sir!
Det där väckte fina minnen.
Bronco-fansen i Mile High City svävar på moln av stolthet.
Över en halv miljon hyllade Super Bowl-mästarna
med en parad genom Denver.
Broncos slog Green Bay Packers med 31—24 i söndags kväll.
John Elway blev den äldsta quarterbacken nånsin som har vunnit Super Bowl.
Man klarar bara av att bli slagen i pannan med en knytnäve ett visst antal gånger.
Men den här gången var det vi som slog.
Jag vet inte om man nånsin förtjänar nåt, men de 53 killarna och tränarna i laget…
Vi förtjänade det, och ni med. Tack.
Han överväger att lägga av,
men först ska han njuta av stunden, åtminstone ett litet tag.
Han tar ett beslut om framtiden efter att ha pratat med familjen och laget.
Ett år till!
Jag måste tro att du vill spela ett år till.
Vill du inte se hur det är att springa ut som regerande Super Bowl-mästare?
-Det måste du. -Det är redan klart.
Jaså?
Min pappa lät mig aldrig sluta med nåt, förutom brottning i åttan.
Vi hade ett långt möte.
Han såg på mig och sa: "Du har fortfarande de fysiska verktygen."
Alla gratulerar mig till min comeback. Jag slutade aldrig.
Det kändes inte rätt. Mitt hjärta sa inte att det var dags.
Jag kommer tillbaka så att vi kan vinna.
Han tänkte komma i form för att spela. Han skulle spela. Men han hade ont.
Han tacklades mer än Dan Marino och Montana tillsammans.
Jag har haft knäproblem sen sista året på high school.
Jag tänker inte mer på det nu än då.
Vi har lärt oss att det bara är att kämpa sig igenom det.
Det är så man bygger karaktär, det är så man bevisar sin karaktär.
Jag tror att John Elway kan ha skadat knäsenan.
Du är tuff. Det är bara smärta.
Elway hade extremt ont.
Med ryggen är det verkligen svårt att säga.
Och man gör det bara.
AFC-FINALEN JETS MOT BRONCOS
Davis. Fyra nya försök, och mer därtill.
Femton, tio, touchdown! Det är över.
Broncos är AFC-mästare igen, och de återvänder till Super Bowl.
Nu jublar man för John Elway.
Sexton år.
Storhet handlar om mer än bara insatsen på planen.
Han har blivit en väsentlig del av Denver, och kommer att vara det länge.
John satte football främst.
Han visste att jag tog hand om familjen. Jag kände bara att det var…
Mitt jobb var att göra hans liv lättare.
Och så såg vårt äktenskap ut.
Vid det laget hade vi glidit ifrån varandra.
Och vår relation började falla isär.
Mamma borde få mer beröm, för när pappa jobbade var det hon
som tog hand om oss barn, för…
Han var en stor man, men han umgicks mycket med sina tränare,
vilket man måste med ett sånt jobb.
Det krävs en speciell kvinna.
Jag säger skämtsamt att vi har varit gifta i 40 år,
och jag var snäll nog att aldrig gå hem.
-Det var de långa timmarna. -Därför höll det i 40 år.
Och innan vi gifte oss
förstod hon nog inte riktigt hur en tränares liv såg ut.
Men hon var inte bara en bra fru, en bra mamma
och en bra tränarfru, för hon insåg vad jobbet gick ut på.
Han sa: "John, hör på här.
Mitt jobb kommer på första plats och min familj på andra plats.
Alla kommer att säga att det är fel.
Men vet du vad? Mitt jobb var att ta hand om min familj.
Om utan ett jobb kunde jag inte försörja min familj."
Jag var ganska rädd för honom, och jag var inte så öppen med honom.
Och han var sällan hemma.
Jag försökte vara så stoisk jag kunde. Han är väldigt stoisk.
Målet med det jag ville bevisa inom football…
Jag tror att mitt fokus och min beslutsamhet drabbade min familj.
Jag försökte vara så närvarande som möjligt.
Ibland när jag var hemma var jag inte så närvarande,
för jag tänkte på det som hände inom football.
Hans barn är inga barn längre.
De börjar bli unga vuxna, och han har missat en stor del av det.
Det är såna uppoffringar som idrottare gör.
Man förstår vad som krävs.
Man kan inte bara vara bra mellan nio och fem.
SUPER BOWL XXXIII
BRONCOS MOT FALCONS
FALCONS ANLÄNDER
När vi fick veta att vi skulle möta Dan Reeves i Super Bowl
såg jag och Mike på varandra och sa: "Hur är det möjligt?"
Reeves och Shanahan. Låt oss bara säga att de har träffats förr.
Det gör fortfarande ont Min familj fick genomlida mycket.
Du. Vem anade för fyra år sen att vi skulle möta Dan?
Jag vet. Du.
Två gånger i rad.
-Vi måste spöa honom. -Jag vet.
45-årige Steve DeBerg, Falcons reservquarterback,
filmar det som definitivt är höjdpunkten i hans 18-åriga karriär.
Det är det här vi har kämpat så hårt för.
Vi kan inte vinna i första eller andra perioden.
Det krävs 60 minuter Bronco-football för att bli världsmästare.
Nu har vi kul i 60 minuter. Vinn på tre.
-Ett, två, tre… -Vinn!
Super Bowl XXXIII har inletts.
I-formation. Första och mål för Denver, en knapp yard kvar.
Howard Griffith får bollen, och han tar sig in för en touchdown.
Robinson, som ska trycka in spelarna mot mitten,
blev precis manglad och frånsprungen.
Såna där stunder går inte att beskriva för folk.
Jag fick se mannen, myten, legenden när han var som bäst.
Nu spikar vi igen kistan.
Ge järnet i defensiven nu.
-Som i slutspelet. -Kom igen!
-Ge dem ingen touchdown! -Är du med?
Ge dem ingen touchdown. Det kommer ni inte att göra.
-Falk smakar visst som kyckling. -Sluta. Såja.
Det smakar visst som kyckling.
Griffith rör sig åt vänster.
Elway springer själv med bollen och kastar sig mot mållinjen.
-Han är inne! -Ja!
Touchdown, John Elway och Denver.
Han reser sig upp med ett stort leende. Och varför inte?
Hans klubb leder med 30–6.
John Elway på väg att utses till matchens värdefullaste spelare.
Vet du vad? Man får en känsla av att det här kanske är hans sista match.
SLUTRESULTAT BRONCOS 34 – FALCONS 19
Jag vänder mig om när de kommer ut för att dela ut pokalen.
Jag får ta emot pokalen av Terry Bradshaw.
Som man bäddar får man ligga.
Helt rätt kille att ge mig pokalen i min sista match.
Inget illa menat.
Det tror jag nog.
2 MAJ 1999
Tack.
Det här är svårt.
De slår vad i omklädningsrummet om hur många gånger jag kommer att gråta.
Så jag ska… Jag försöka hålla den siffran låg,
men jag orkar inte rent fysiskt längre.
Och det är väldigt svårt för mig att säga.
För det andra handlade det om familjen.
De har varit fantastiska i 16 år,
ända sen barnen föddes.
Och familjelivet har kretsat kring mig och football.
Och det är dags…
…att det får kretsa kring dem nu.
Jag var inte orolig för framtiden.
Jag tänkte: "Jag ska ta det lugnt ett par år, slippa rampljuset
och vara pappa åt barnen."
Efter att ha varit extatiskt hög på mina två Super Bowl-segrar
tänkte jag nu rida iväg mot solnedgången. Livet är toppen. Allt är perfekt.
Jag hade åstadkommit allt jag ville åstadkomma i NFL.
Livet tog en vändning
och blev tuffare än nånsin de kommande tre eller fyra åren.
Jana fick diagnosen lungcancer i stadium 4, och hon rökte inte.
Det var nåt konstigt… Hon fick kramp i vaden.
Vi gjorde allt för att komma på en lösning.
Min pappa var väldigt upprörd. Nåt stämde inte.
Sättet han reagerade på var lite underligt.
På påskdagen ringde mamma.
Vi låg fortfarande i sängen, och Janet svarade.
Hon såg på mig och sa: "Din pappa dog igår."
Han gick bort den natten.
Han fick en hjärtattack.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag tog på mig mina shorts och sprang. Jag bara sprang.
Jag måste ha sprungit uppemot en mil.
Ett och ett halvt år senare ringde min storasyster Lee Ann.
"John, du måste komma hit nu."
Jana låg på sjukhuset och hade svårt att andas.
Så jag åkte dit direkt.
Hon behövde göra en magnetröntgen för att se vad som pågick.
Och hon gick bort…
…inne i röntgenmaskinen.
Så…
…det var ännu en chock.
Jag brukar säga
att jag såg henne både först och sist. Hon var ju min tvilling.
Jag visste inte att det skulle vara så jobbigt.
Okej.
Jag tror
att alla idrottare, särskilt på hans nivå… Det blir ens identitet.
Och att förlora den är en förlust.
Och sen att förlora sin andra hälft, Jana, och sin bästa vän, min farfar.
Det var ofattbart hur mycket smärta det orsakade.
Jag tyckte synd om min pappa,
samtidigt som jag som barn försökte förstå det själv.
Det var svårt att förstå vad som hände, och vilka känslor vi hade.
Mina föräldrars äktenskap knakade i fogarna,
och det var väldigt uppenbart där hemma.
En av sakerna som jag tycker synd om mamma för
är att hon var en fantastisk idrottare.
Och jag tror att hon förlorade sin identitet i honom,
genom att stötta honom.
Jag trodde att jag skulle vara gift för alltid. Tyvärr gick det så långt
att det till och med var bättre för våra barn
att vi särade på oss.
Troligen bara en gång i våra liv, i alla fall i mitt,
kommer det en spelare som blir så viktig för oss,
och är en sån hjälte
att hans nummer och hans namn blir synonyma med varandra.
Det kommer aldrig mer att finnas en nummer sju i Denver Broncos.
Elway!
Det var nog den svåraste tiden i mitt liv.
Jag oroade mig verkligen för honom som en vän.
Han var inte sig lik.
Jag var van vid att ha folk omkring mig,
och plötsligt krympte den cirkeln rejält.
Det blir ensamt.
Jag tänkte: "Hur tar jag mig genom det här?
Jag ville bevisa att jag kunde göra nåt mer än att spela quarterback.
Jag hade tur som fick fortsätta inom football.
Mr Bowlen gav mig möjligheten att komma tillbaka till Broncos som sportchef.
Jag lyckades komma på rätt spår igen
för att förhoppningsvis njuta av livet lite mer.
När jag fick jobbet tänkte jag på hur stolt pappa skulle vara.
Han hade ett gott öga för talang, så jag undrade:
"Var jag lika bra som honom på att se talang?"
Så nu vill jag presentera Broncos nästa quarterback: Peyton Manning.
Första och mål. C.J. Anderson stoppas av Kuechly.
Lyckas på andra försöket! Touchdown, Denver!
Denver Broncos är världsmästare!
De har precis vunnit Super Bowl 50!
Det är annorlunda att vinna som sportchef,
men det var lika tillfredsställande som när jag spelade.
Den här är för Pat!
När jag sa "Den här är för Pat"
tänkte jag också: "Den här är för pappa också."
Han gjorde nåt som ingen annan har gjort.
Av de tusentals spelarna i NFL:s historia
har bara en vunnit Super Bowl både som spelare och sportchef.
John var större än bara en sportprofil här i Colorado.
Ingen visste ens var Denver låg innan John kom hit.
Han hjälpte en stad att förvandlas.
John Elway är en av de bästa idrottarna
som nånsin har levt.
När jag slutade som sportchef för Broncos
så var det dags.
Att sluta så var det perfekta sättet för mig att lämna footballen
och rida iväg mot solnedgången.
Det är dags att slappna av lite.
Jag är 65 år gammal nu och har tid att lukta på blommorna.
Vi har en massa energi
Jajamän Vi har en massa energi
Ingen har roligare i världen just nu.
-Det luktar död fisk. -Ja, men jag gillar det!
Ska vi börja laga mat?
De här borta, va?
Han älskar att komma till Coeur d'Alene. Det är som hans gömställe.
JOHNS DOTTER
Det är där han kan slappna av och stänga av bruset utifrån.
Hur gammal är du, Palmer?
-Palmer, hur gammal är du? -Ett.
-Säg "ett". -Sa han ett?
Ja, han sa det.
Vi slog dig, morfar.
-Va? -Vi slog dig.
-I båten? -Ja.
Ja. Gillar du att vinna?
-Jag gillar att slå dig. -Gillar du att slå mig?
Din stressnivå och förmåga att vara närvarande har förändrats.
För även om du kunde komma hit förut var din hjärna nån annanstans.
Du tänkte på allt där hemma,
men nu kan du vara här, och vara närvarande med barnbarnen.
Jag visste att du skulle vara mindre stressad, lyckligare,
och äntligen få "gå i pension" och göra det du vill.
-Du vänjer dig nog fortfarande. -Ja.
Nu kan jag prata med honom om allt, vilket jag aldrig gjorde förut.
Det är kul att bli vän med sin pappa.
Jag minns i trean, när du hade vunnit den första. Hela klassen bara…
-Lägg av. -Jag hade blivit så generad.
Det var jag.
Typ… "Tack".
Hur känns den nya handsken?
John har definitivt…
Han besitter en viss storhet.
Hur var det? Var det gott?
Så att se honom umgås med barnen och älska barnbarnen som han gör
är underbart att se.
Bortsett från allt annat är han bara deras morfar.
Tjugo!
Jag är så glad över att jag slipper leva upp till en massa förväntningar,
förutom att vara en bra förälder och morfar.
Jag kan njuta av livet utan det där hålet i magen som footballen efterlämnade.
Det var värt allt slit, och nu ska jag njuta av det.
Du gillar det där äpplet, va?
Är det ett gott äpple?
Ska du spela football?
I KÄRT MINNE BEVARAD JEFF SPERBECK
Undertexter: Mattias R. Andersson