Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
לאן ניסע?
לא שמעתי. מה אמרת?
שאלתי לאן ניסע?
ברור שלהוואי.
תחשבי על זה. תפסיקי.
תפסיקי ותקשיבי לי, בבקשה?
יש סיבה שאנשים נוסעים להחלים על שפת הים.
אתה תתלונן שיש חול בכל מקום.
אני אהיה מאושר.
טוב, זה מה שחשוב.
סע כבר, סבא!
הרי הרוקי נעימים. הקור שם לא נורא. הוא חמים.
קור הוא קור, ג׳ואן.
זה מקום שאפשר להישאר בו כל החיים.
היום בנייפלס (גם נאפולי) 29 מעלות.
באיטליה?
- בפלורידה. - אנחנו לא טיפוסים של פלורידה, לארי.
אוי, אלוהים. ג׳ואן, זה נשמע ממש מתנשא.
אנחנו לא טיפוסים של פלורידה.
את יודעת, את נשמעת כמו קארן.
קארן היא חברה שלי, והיא לא במצב טוב.
לא צריך להפוך אנשים לקדושים רק כי הם גוססים.
אוי, לארי.
תקשיב, יש שם הרים וקרח ושלג.
המון הרבה דברים שתוכל להתלונן עליהם. אתה תאהב את זה.
אני לא אוהב להתלונן. זה לא משהו שאנשים אוהבים.
אני לא רוצה לריב. זה יום חשוב.
את יודעת שאנשים מתים באירועים האלה? קראתי על זה באינטרנט.
זו מסיבת גילוי מגדר העובר.
אני מבין את הקטע של לוותר על ההפתעה…
- אפשר פשוט לתת להם לחגוג? - אבל זו לא סיבה לחגיגה.
אתה יודע, אחד הדברים שאני הכי אוהבת בחיים זה לתת להפתעות לקרות.
- אתה… זוכר… - הכול צריך להפוך למסיבה בימינו.
כשהיית בטוח שזאק יהיה בת?
- הכול צריך להפוך לאירוע. - אתה פשוט לא אוהב מסיבות.
לא. אתה פשוט שונא ליהנות.
- היום עורכים מסיבות סיום גן חובה. - אתה מאושר רק כשאתה אומלל.
אתה בן חמש. אתה לא מבין כלום.
- שמע, אני… אפשר פשוט ליהנות? טוב? - אבל עורכים מסיבה גדולה.
- מסיבה גדולה. - לארי!
אפשר פשוט ליהנות, טוב?
מטומטם!
אני נהנה, אני נהנה, אני נהנה.
ג׳ואן.
- אנחנו חייבים לספר להם. - אני יודעת.
תן לי רק את היום.
סאם, תוכל להביא את הבלונים?
כן, שמעתי אותך. אני מביא את הבלונים.
- חזרנו. - היי, לארי. מה שלומך?
- היי. את נראית נהדר. - חזרנו. הפקקים, פשוט לא ייאמן…
- היי. מה שלומך, יקירי? - תודה, אימא.
- היי. היי. - סבתא! סבתא!
כיף לראות אתכן, יקירותיי.
- בן או בת? -
נלך לקחת עוגה?
- סאם, הבלונים. - הבלונים אצלי ביד!
תודה שהסכמת לארח, סבא.
- זה הולך להיות בן. - איך אתה יודע?
כי זה ממש נמוך. בן.
אז כמעט 65 שנות נישואים. עצות?
אם תפוצץ את אחד הבלונים האלה, לא תגלה לעולם!
סבתא, מצאנו המון תמונות ישנות שלך במרתף.
תודה, חמודה.
מי זה?
סבא היה בצבא?
לא, חמודה. זה היה הבעל הראשון והחתיך ברמות של סבתא.
אלוהים אדירים, איזה גבר נאה.
למה עזבת אותו בשביל סבא?
לא, חמודה.
לוק היה חייל, ו… הוא מת במלחמה.
לאר, ממש זכית, ידידי.
הוא היה יכול להיות אבא טוב.
לא ככה הביולוגיה עובדת.
לאר?
הוא מתבדח.
שתוק, זאק.
- לארי, אתה בסדר? - אבא?
- לארי! לארי!
לארי!
לא ציפית לזה, הא?
מה לעזאזל קורה פה? איפה ג׳ואן?
גבירותיי ורבותיי, הגענו לתחנה.
נא לרדת מהרכבת
שם מחכה לכם הנצח.
אני לא זוכר שקניתי כרטיס לרכבת.
כנראה הניתוח לא הלך טוב.
שימו לב איפה אתם דורכים. בלבול הוא תופעה רגילה.
המתים החדשים מאמריקה הצפונית מגיעים לתחנה 301.
מה קורה פה?
היי. כל הכיף של ימי הביניים בלי הצרעת. בוא.
היי, רוצה לחגוג? לחגוג כל הלילה, לחגוג לנצח.
היי, חבר. כיף לראות אותך. אתה בטח חדש.
- איפה אני? - ג׳סיקה?
הוא עוד לא יצר קשר.
ג'סיקה?
- מה זה? - המל״ה שלך יגיע בקרוב.
- ברוך הבא, סנדרו. בוא איתי. - היי. את יכולה לעזור לי? אני…
המל״ה שלך יגיע בקרוב.
- את מל״ה? - כן, אבל אני לא המל״ה שלך.
- בוא. - ג'סיקה?
קריאה אחרונה לעולם דינגל, 174.
היי, את עובדת פה?
לא, מותק. אני פה סתם בשביל הכיף.
תקשיבי. אני חושב שחטפו אותי.
לא חטפו אותך.
אז איפה המשפחה שלי? איפה ג׳ואן? איפה אני?
אתה בתחנה. המל״ה שלך…
יגיע בקרוב. כן.
הרכבת הבאה תגיע בעוד 15 דקות.
הרכבת האחרונה מתחנה 301 יוצאת בעוד חמש דקות.
ג׳יל. זה חסר חשיבות.
אני מכיר אותך, ג׳יל.
את רק רוצה קופסת שרדונה ובריכה.
אני באמת אוהבת שרדונה.
אז יש לי נצח להציע לך.
בסדר.
כן. טוב.
תמשיכי ללכת.
אוי. סליחה.
חתיכת עלוב נפש.
לארי קאטלר?
יש פה לארי קאטלר?
- זה אני. - לארי?
- זה אני. - או! היי, גבר. אני ממש מצטערת.
שלחו אותי לשער אחר לגמרי.
מי את?
אני אנה. אני המל״ה שלך.
- מה זה אומר? - המתאמת שלך לעולם הבא.
זה לא מקצוע.
נפטרת, לארי.
לא.
אתה מת.
לא. אני לא. אני… קיבלתי מכה בראש. ו…
זאת בת.
תצעד איתי.
טוב, תקשיבי. ישבתי עם המשפחה שלי,
- ואז אני… - מת.
לא, אני… אני לא יודע מה את מנסה ל…
זה לא כואב. מוזר.
תראה, לארי.
איך זה קורה?
כשאתה מגיע לכאן, אתה חוזר לגיל שבו היית הכי מאושר.
זה יכול להיות בכל גיל.
לכן יש הרבה ילדים בני עשר,
אבל לא הרבה בני נוער.
לעזאזל. ג׳ואן. ג׳ואן, אשתי. אני צריך… לחזור.
לארי. תסתכל על הצד החיובי. לפחות הפין שלך עובד שוב.
- היי, אנה. - ה…
פין שלי תמיד עבד.
אין סיבה להתבייש כאן. כבר ראינו הכול.
כן. תראי, לו הייתי מת,
לא היה אכפת לי מהתפקוד של ה…
פין שלך.
לא הייתי מתבייש או מתעצבן עלייך עכשיו,
כי לא אמורים להתעצבן בגן עדן.
מספרים דברים מוזרים שם למטה.
לארי, מה זה נשמה?
לא יודע. אני מניח שזו הגרסה המושלמת של עצמך.
לא. זה פשוט אתה.
לא, זה לא יכול להיות.
אם התעצבנת הרבה בחיים, לארי, יכול להיות שתתעצבן הרבה גם כשתמות.
התעצבנת הרבה בחיים, לארי?
תקשיבי לי. אשתי באמת צריכה אותי עכשיו.
מצטערת. זה לא עובד ככה.
תתעורר, לארי. תתעורר. תתעורר. קדימה. קדימה.
- העיר שלעולם לא נרדמת -
מה זה היה לעזאזל?
לו היית חולם, היית מרגיש את הכאב הזה.
לא הרגשתי את זה.
אתה יודע, בדרך כלל הקשישים ממש מתלהבים מהקטע של הפין.
תקשיבי לי, אני צריך לדבר עם אלוהים, טוב? זה מה שאני רוצה.
- אני רוצה לדבר עם הבוס הגדול. - טוב, אז אתה אחד מאלה.
לא יודעת למה לא אמרת את זה מלכתחילה.
יש לנו המון נצחים.
אתה מאמין בברית החדשה? בישנה? אולי אתה הינדי או בודהיסט?
- תבחר את הרעל שלך. - רגע. אז אלוהים לא אמיתי?
אני לא יודעת. אבל תקשיב,
אחרי כמה מאות שנים באחד מהנצחים האלה,
כבר לא תרגיש בהבדל.
אצל מי את עובדת?
אני עובדת אצל פרנק.
טוב, אז אצל מי פרנק עובד?
פרנק עובד אצל טום. למה זה משנה? בחייך.
אין לנו זמן. יש לי עוד לקוחות, לארי, בבקשה.
טוב. אז…
סליחה שחשבתי שגן עדן ייראה קצת פחות כמו החיים.
זה לא גן עדן.
זה רק מעבר קצר בין החיים לנצח.
אה, הרווחת חיי נצח.
- באמת? - זה סתם משהו שאנחנו אומרים.
כולם מקבלים נצח.
הטובים, הרעים והמכוערים.
אז כל הקטע של ״להיות טובים״ זה שטויות?
לצערי כן.
- נמלט דרך דלת אדומה. - תתרחקו ממני!
- לא! - אין לבוא במגע.
- זה? אל תדאג. - תתרחקו!
פשוט אל תעבור דרך דלתות אדומות.
אני לא יכול לחזור. אני לא יכול יותר!
בוא הנה. בוא…
- עזוב אותי! - לארי, קדימה. בוא נלך.
קריאה אחרונה לעולם האלפים, שער 234.
אז פה אני אשהה?
בינתיים, עד שתבחר את הנצח המתאים לך.
אבל נדבר על זה אחר כך.
- העולם הקתולי מה שווים החיים בלי מעט אשמה? -
- נראה לי שזה זמן טוב. אני מת. - היי. יפה. קבלה.
שמנו בארון כמה בגדים שאתה אוהב,
אם בא לך להציץ.
אנה?
לא היה באירלנד של שנות ה־40 של המאה ה־19 רעב נוראי בגלל כישלון בגידול תפוחי אדמה
ומפני שהבריטים ייצאו את כל שאר האוכל?
טוב, לא פה.
- עכשיו בלי רעב! האזור הכפרי האירי -
אי פעם רצית להיות קפטן של…
שונא בגדים, אבל צריך אותם כדי להתחמם?
כאן, במדינת הערום 454 תמיד נעים, 22 מעלות.
אוי, נראה טוב, ג׳ים.
הלב שלו ממש משתולל.
שאיבה, לעזאזל.
איבדנו אותו.
- עולם הרפואה לא נדרש ניסיון רפואי -
אבל מצאת אותי.
אם מת מוות אלים,
אנא פנה לאחד מיועצי העולם הבא שלנו.
- עולם קפיטליסטי -
אתה יודע, ניסיתי פעם בקולג׳.
- עולם ללא גברים התמודדת עם הגבר האחרון שלך -
- סגור כעת 443 בתפוסה מלאה -
- 444 ייפתח בקרוב -
- בר -
שלום לך.
שלום.
תקופה מבלבלת, אה?
האמת היא שכן.
אוי. מצטער, אני… נשוי.
מה אם אגיד לך
שאני יכולה יכולה לסדר לך מקום בנצח הכי לוהט שיש…
מארג׳, את מכירה את הנהלים. אסור למכור בבר.
אסור למכור בבר.
- עולם האוכל -
- עולם השטן - 666 -
משהו חזק, בבקשה.
היום הראשון שלך?
אז מה אתה, מלאך או משהו?
לא, לא.
אני ברמן.
לעזאזל. אני צריך למצוא עבודה?
רק אם אתה רוצה להישאר כאן.
אז מה אתה חושב, לאן אתה רוצה ללכת מכאן?
אני לא… יודע.
אולי למקום שטוף שמש עם חוף.
אבל אשתי לא תאהב את זה, אז אני לא יכול להישאר הרבה.
המל״ה שלך הסביר לך את הכללים?
לא, אבל היא נראתה עסוקה.
טוב. אז העיקרון החשוב הוא
שאי אפשר להחליף נצח אחרי שבחרת.
אין ביקורים בנצחים אחרים, אין כלום.
נצח זה נצח.
זה לתמיד.
ומה אם אני לא אציית לחוקים? מה הם יעשו, יהרגו אותי שוב?
טכנית אי אפשר להרוג אותך שוב.
אבל אם תפר כלל,
אם תישאר כאן יותר מדי או שתנסה להחליף נצח,
יזרקו אותך אל הריק.
זה כמו גיהינום?
הכי קרוב לזה שיש.
רק חושך, לנצח.
לאשתי יש סרטן. סופני.
מצטער לשמוע.
החלק הכי נורא במוות זה רגשות האשם על מי שהשארת מאחור.
אני יודע, ואמרתי לה שאני תמיד אדאג לה.
ועכשיו היא חולה, והיא צריכה להתמודד עם כל זה.
אפשר לערבב את זה עם משהו?
זה פשוט מגעיל.
בוקר טוב, ישנוני.
בוקר טוב, מתוקה.
מה לעזאזל?
מה קורה פה? איך נכנסת לפה?
- לארי, אתה לא זוכר? - לא זוכר מה?
לא עשינו את זה, נכון?
אני סתם צוחקת. יש לי מפתח.
- למה יש לך מפתח? - זה לא חשוב.
אז נראה שהיה לך לילה לא רע בכלל.
אני מת. לא חשבתי שאחרי המוות יש דבר כזה חמרמורת.
נכון? זו טעות נפוצה.
יש לי שאלה.
תשאל.
אז כל מי שעובד פה, הם לא רוצים ללכת לנצח שלהם. למה?
יש כאלה שלא קיבלו את המוות,
ויש כאלה שמחכים ליקיריהם.
ויש כאלה שפשוט עוד לא החליטו. והם הכי גרועים.
אז למה את נשארת?
זה כבר סיפור לפעם אחרת.
אז תגידי לי.
לאן אתה הולך? החלטת?
לא. אני… צריך לדעת איפה ג׳ואן.
איך אני יכול לדעת כמה היא קרובה?
לא, מצטערת. זה לא עובד ככה. אני לא יכולה לעשות את זה.
אז כל הקטע הזה של ״הוא רואה אותנו מלמעלה״, אלה פשוט שטויות?
אתה עצבני?
- לא, אני לא עצבני. - אתה נראה עצבני.
ומה עם כל מי שמת לפניי? איפה ההורים שלי?
איך אני פוגש אותם?
אתה בהחלט יכול לפגוש את ההורים שלך. אבל אז, אתה יודע, תהיה…
- עם ההורים שלי לנצח. - לנצח.
לכן בדרך כלל אנחנו ממליצים שתתמקד בעצמך.
ושתדע שכולם מסתדרים די טוב.
אתה מבין למה אני מתכוונת?
את יודעת, ג׳ואן תמיד התייחסה למוות
כמו לעוד הפתעה שמחכה מעבר לפינה.
והיא אהבה הפתעות.
אבל היא הייתה ספרנית, לא?
כן, גם ספרניות יכולות לאהוב הפתעות.
אז אם אני רוצה לחכות, מה אני צריך לעשות?
למצוא עבודה? להיות ברמן?
לא. היית רוצה. תצטרך לעבוד בניקיון.
- אתה יודע לעשות כביסה? - כן.
לפחות החדר נחמד.
כן. אבל הוא בשביל לקוחות.
אז אם אתה לא מחליט, אתה צריך לרדת ל…
אמרו לי שאין גיהינום.
למרתף.
החדרים במרתף פונקציונליים יותר.
אלוהים, הלכת ישר לגיהינום.
אתה נראה כמו אחד ששונא אנשים. נסה את עולם המתבודדים.
היי. סליחה…
- פנטזיה אריסטוקרטית בלי רגשות אשמה -
- עולם סטודיו 54 -
רוצה הסנפה קטנה? ואת?
- לוח רכבות -
- שערי שמיים עולם החוף -
- עולם החלל עולם הקזינו -
- עולם האוכל עולם ההינדו -
קריאה אחרונה לעולם הבוקרים, שער 167.
סיגריה, אדוני?
- עולם המעשנים -
- כי סרטן לא יהרוג אותך פעמיים -
זה יכול להיות מחר.
או שהיא תחזיק עוד, מה, שישה או שבעה חודשים?
אני מניח שאני יכול לארגן לה הכול.
ולוודא שזה בדיוק כמו שהיא אוהבת,
באמת לגרום לזה להרגיש כמו בבית.
לארי, זה ממש רומנטי.
- אולי זה קצת רומנטי. - זה ממש רומנטי.
- אני יכול להיות רומנטי. - אני…
- כי אני יודע מה היא אוהבת. - אתה באמת יודע.
- ג׳ו שלי, אני יודע שאני לא יכול… אבל אני מקווה ש… -
אני באמת חושבת שבחרת נכון. אתה לא תתחרט על זה, לארי.
- היי, היי, תקשיבי, תעשי לי טובה? - כן, בטח.
תוכלי למסור לג׳ואן את המכתב הזה?
לא יכולה. זה נגד הכללים.
ולמה צריך מכתב כשיש לך אותי?
עולם החוף 239, העלייה בשער 12.
היה תענוג לעבוד איתך.
כן.
ביי.
סליחה.
אוף.
טוב.
שימו לב איפה אתם דורכים. בלבול הוא תופעה רגילה.
ג׳ואן.
ג׳ואן!
ג׳ואן! ג׳ואן!
זאת אשתי!
כן. קדימה, חבר.
- משם. - כן, טוב. כן, כן.
קדימה, קדימה, קדימה, קדימה! קדימה.
קח.
המתים החדשים מאמריקה הצפונית מגיעים לתחנה 301.
סליחה. סליחה. סליחה, איפה אני?
המל״ה שלך יסביר הכול.
בסדר. בסדר. את יודעת, פשוט…
מותק, המל״ה שלך יסביר הכול.
- זה יכול להיות אתה עולם הריגול -
זה נראה נחמד.
ג׳ואן. ג׳ואן! ג׳ואן.
- לארי! - ג׳ואן!
- מתוקה. מתוקה… - אלוהים.
התגעגעתי אלייך כל כך.
- היי. אלוהים… - וואו, תראי אותך. וואו. אני אוהב את זה.
הייתי במיטה, ואז אני… אני חושבת שהגעתי מ…
- מתוקה, את נראית מדהים. - רכבת.
אוי! שוב ושוב!
אלוהים, שוב ושוב, לארי. אמרתי לך להוריד בכמות הבייגלה.
- אבל אתה… לא, אתה אף פעם לא מקשיב. - אני יודע, אני יודע.
תפסיק לחייך.
- ג׳ו? - כן.
תקשיבי לי, מתוקה. יש לי חדשות מזעזעות.
- את מתה. - אני מתה.
כן. איך ידעת?
תראה…
לקח לו נצח להבין את זה.
- לא נצח. - כן, נצח.
- לא. - אז את ג׳ואן המפורסמת?
יפה, לארי. הצלחת להתחתן עם מישהי מעל הרמה שלך.
- כן. - אז מה עכשיו?
כן, אז עכשיו…
זה היה סרטן?
זה מה שלקח אותך?
מי את?
טוב, מותק. תקשיבי, עכשיו נוכל סוף סוף לצאת לחופשה ההיא.
ובגדול נוכל ללכת לאן שנרצה, אבל אחר כך אין דרך חזרה.
זה עובד בשיטת ״פעם אחת וזהו״. הם מאוד נוקשים בעניין הזה.
ואם את רוצה ללכת להרים, אפשר,
כי השלג והקור כבר לא יכולים להרוג אותך, כי את מתה.
- תתרחקי מהלקוחה שלי. - אני בכלל לא קרובה ללקוחה שלך.
- תתרחקי. - שתוק.
חיכיתי למכרה הזהב הזה 67 שנה.
- לאר? - היי.
- סליחה. סליחה. - אני ממש מצטער על מה שקרה איתה.
מי זה?
אני ריאן. אני המתאם שלך בעולם הבא.
כן.
אני יודע שזה יכול להיות ממש, ממש מציף.
זה הרבה לעכל, אז אני ממש ממליץ פשוט…
תשאפי עמוק, ו… תנשפי. תנשפי.
היי. מה קורה, גבר?
זה היה הברמן שלי.
אני מניח ששכחתי לשלם את החשבון. לא ידעתי שיש בכלל חשבון.
אף אחד לא נתן לי כסף.
אין מצב.
סליחה, שכחתי איך קוראים לך. איך אמרת שקוראים לך?
אני לוק.
זה לוק. הוא הברמן שלי.
ג׳ואן.
אוי, לא.
אפילו בחלומות לא ראיתי אותך בצורה ברורה כל כך.
את בדיוק כמו שראיתי אותך בחלומות שלי.
אוף. מזל רע, לארי.
לא. ללוק היה שפם.
כן, אבל ג׳ואני שנאה אותו.
אז אני מגלח אותו בכל בוקר בתקווה שהיא תופיע.
- אלוהים. - כמה רומנטי!
והופעת.
טוב, מתוקה.
טוב.
- מה אתה עושה? - לארי?
- טוב, מתוקה. - אני…
בואי נלך.
- מי זה? - הבעל השני.
- אני מעדיף ״הבעל הנוכחי״. - הבעל הנוכחי.
ג׳ואני, את בסדר?
אלוהים.
מותק. גם לי זה היה קשה.
טוב. אני חייב להסביר בדיוק מה קורה ללקוחה שלי.
ברור שהיא צריכה לקבל החלטה ״קשה״ מאוד.
- טוב. זה… - בואי.
- אלוהים, הוא באמת פה. - והוא גם ממש חתיך.
הוא גבוה יותר?
אז כשאמרת שחיכית…
בכל יום דמיינתי את הדמות שלה.
חשבתי שדמיינתי אותה טוב, אבל היא הרבה יותר מהממת ממה שזכרתי.
טוב. שורת פתיחה טובה, לוק.
היית הברמן שלי.
לא. לא. לא.
- לא. - אלוהים, הוא נראה צעיר כל כך.
זה יעשה את העבודה.
הוא תמיד היה צעיר כל כך?
זה המון לעכל.
אהבת חייך מחכה 67 שנה.
ולארי.
לארי הוא בעלי.
- אחד משניים. - כן.
זה יפה.
תרגישי הרבה יותר טוב כשתחליפי את התלבושת המדכאת הזו.
כן, זה יפה.
זה… אלוהים, הוא צעיר כל כך.
הוא צעיר כל כך. אני לא…
מה זמן ההגעה שלך, מתוקה?
איך זה נראה?
אז… מה…
מה אני אמורה לעשות, הא?
אני רוצה שתגיד לי… מה לעשות.
או, יקירתי. טוב. קראתי את התיק שלך.
את חכמה, נלהבת והחלטית.
באמת?
אני בטוח שתבחרי בנצח הנכון…
- כן. - ואת האדם הנכון לבלות איתו אותו.
- את מוכנה. - מוכנה למה?
ציפית למישהו? או…
ואתה?
אלוהים, לוק. איזו הפתעה.
מה לעזאזל, ריס?
זה ריאן, וזה ריאן כבר חצי שעה.
- כן. - את נראית מדהים.
כן. אני נשואה.
- לו. - ללארי.
ולארי נראה נחמד.
תראי, ג׳ואן, בטח חשבת או קיווית שזה יקרה?
טוב, כן. כן, כן. אתה יודע, דמיינתי את זה.
מעולה.
היי.
אני משאיר אתכם לבד.
היי.
קראת בכלל את התיק שלי?
בשבילי אתה הרבה יותר ממילים על נייר, חבר. לא הזכרת אותו בכלל.
כן, טוב, היה לי הרבה על הראש. בדיוק מתי.
אז סליחה ששכחתי לציין שאולי האקס של אשתי מסתובב פה.
טכנית, אני לא חושבת שאפשר לקרוא לו אקס.
אולי הבעל הראשון, אבל לא אקס.
לא, אני לא אקרא… אני לעולם לא אקרא לו ככה.
טוב, אני רק מנסה לחזות מה ריאן יגיד. יש להם עבר משותף.
נהדר. איזה עבר משותף?
- זה היה מיני. - ברור.
אתה יודע כמה אנשים רצו את התיק הזה? המון.
באמת?
גבר שחיכה חצי מאה לאהובתו?
זה די עצוב, אם חושבים על זה.
אתה באמת חושב שככה ג׳ואן תחשוב על זה?
- לא יודע. - זה בסדר.
אני בטוחה שכבר היו מקרים כאלה.
כלומר, אני לא מכירה תיק כזה. מעולם לא היה לי תיק כזה.
אבל אני בטוחה שיש נוהל.
הוא נראה כמו מונטגומרי קליפט.
אלוהים, אמרתי את זה ממש לאחרונה.
מונטגומרי קליפט. הוא חתיך כל כך.
- לוק חתיך כל כך. - את לא עוזרת.
מצטערת, אבל זו המציאות.
לוק חתיך.
העיניים שלו כחולות יותר מהאוקיינוס. והסיפור שלו טוב יותר.
לא, הוא לא.
לי יש סיפור טוב יותר.
הייתי נשוי לה 65 שנה ועשינו ילדים.
בדיוק. נלך על זה. זה חזק.
אין נשק חזק יותר מסחיטה רגשית.
- נכון? - כל הכבוד לך.
אז… מה שלומך?
טוב. כן.
טוב, זאת אומרת, אני מת כמובן, אבל, את יודעת, בסך הכול טוב.
- אתה נראה טוב. - כן.
תמיד… תמיד נראית…
- תמיד נראית טוב. - אה, כן. תראי מי מדברת.
כן, אני…
תראה. אני… לא יודעת מה לומר. זה…
טוב, היה לי המון זמן לחשוב מה אגיד.
המון, המון זמן.
ו…?
ואין לי מושג מה להגיד.
אזהרה. קוד שבע ארבע.
קוד שבע ארבע.
- עיניים על המטרה. - מה לעזאזל?
גארי.
היי, לוק. אתה במשמרת הערב?
לא הערב. הערב יש לי ערב חופשי.
רגע, זו…
ג׳ואן? לא!
- לא. לא, בבקשה. - קדימה!
אני לא מסוגל לראות יותר ציורים.
- זה משעמם כל כך. - טוב.
- אני זז. - לא!
אבל היי, את אישה בת מזל.
גארי!
- קדימה. נמאס לי מהשטויות האלה. - לא, בבקשה!
תיכנס מייד!
עולם המוזיאונים זה הכי גרוע שיש!
אלוהים.
אלוהים. מה הוא עשה?
הוא ניסה לברוח מהנצח שלו.
ברגע שבחרת, אי אפשר לחזור.
צריך לבחור נכון.
- זה הרבה לחץ. - כן, נכון.
תקשיבי. נזכרתי מה היה הדבר הראשון שרציתי להגיד לך.
מה?
אני אוהב אותך.
זו… פתיחה טובה.
כן.
תראי, אני יודע שקשה לך, אבל התגעגעתי אלייך.
חשבתי עלייך בכל יום.
לא עבר יום שלא חשבתי עלייך.
כן. את יודעת, אני…
רציתי שתהיי מאושרת.
רציתי שיהיו לך חיים טובים.
- כן? - כן, ברור.
אבל חיכיתי.
חיכיתי כי רציתי שגם לנו תהיה הזדמנות לחיים כאלה.
אני עומדת להקיא.
- את בסדר? - אלוהים. איך זה שאפשר להרגיש פה בחילה?
ג׳ואן.
- את בסדר? - לוק? לוק, בבקשה.
אני צריכה לחשוב.
טוב?
טוב.
לוק?
טוב.
- היי, מתוקה. - לארי.
אני יודע שזה הרבה לעכל, אבל אל תדאגי. עשיתי קצת מחקר.
והכנתי כמה אופציות ממש טובות.
סליחה, אופציות?
כן, לנצח שלנו.
מה?
וואו. את באמת נראית מדהים.
השיער הארוך מתאים לך. אני אוהב את זה.
מה?
פה הכול עובד.
אוי, לארי.
- מה זאת אומרת ״לארי״? - זה מסובך.
היינו יחד לפני שבוע.
כן, טוב, קרו הרבה דברים בשבוע הזה. אתה מת. קארן מתה. אני מתי.
הרגע התאחדתי עם שני הבעלים המתים שלי.
וגיליתי שיש לי רק שבוע כדי לבחור איפה לבלות את הנצח שלי.
קארן התפגרה סוף סוף. שבוע טוב לאוקדייל.
היי.
- אני יודע מה ישפר לך את ההרגשה. - מה?
סקוואטים.
אלוהים אדירים.
פשוט תנסי.
- טוב. בסדר. - אני אומר לך.
- קדימה. - טוב, בסדר.
קדימה.
כן.
- וואו. - אמרתי לך, נכון?
- הגעתי נמוך כל כך. - באמת הגעת נמוך.
כן. נכון. זה מרגיש ממש טוב.
עשיתי כל מיני דברים.
- נראה טוב. - כן.
- אתה נראה טוב. - אני יודע. תודה. תודה.
- תמשיכי. - התגעגעתי לירכיים האלה.
אלוהים.
כן, תראי. תראי.
צדקת. זה באמת גרם לי להרגיש טוב יותר.
ידעתי.
אתה צוחק עליי?
- לארי! - יש יותר מדי מלח.
אני צריכה… זמן.
טוב? אני…
אני פשוט צריכה לנקות את הראש.
טוב. את צודקת. הייתי חסר רגישות.
נדבר על זה בבוקר.
- תודה. - טוב.
- זה ממש מטופש. - אתה צוחק עליי?
מה אתה עושה?
אני הולך לישון.
גם אני עייף.
עבר עליי יום ארוך.
הו, לארי.
זכרו, הבדלים גיאופוליטיים לא רלוונטיים יותר.
אתם מתים.
מצטערת, חבר, אבל שבעת הימים שלך הסתיימו.
אלוהים ישמור.
- דין מרטין הופעה חיה! -
״ אלוהים ישמור. למען השם. אלוהים אדירים.״ אתה בטוח שאתה לא דתי?
היי, היי, היי. הוא פה?
כן, הוא פה. אבל זה עצוב.
לא, הוא… הזמר המועדף על ג׳ו שלי.
- הוא? - כן. היא מתה עליו.
- באמת? - הוא תותח.
טוב.
את מכירה אותו?
כן, ברור שאני מכירה אותו.
הוא יהיה מוכן לעשות לך טובה?
עם מי אתה מדבר? זו אני. ברור, נו.
- אבל אתה בטוח? הוא? - כן.
בסדר.
וואו. תראה את זה.
מיטת יחיד. נחמד, נכון?
יש פה אפילו מטבחון.
שימושי.
בוא נראה מה יש במקרר.
אלוהים.
יש לך מזל.
חומוס.
יודעת מה? זה בסדר.
אם תסדרי לי את זה, אני אצא מפה מהר.
- אהבתי. - זה מה שיציל את המצב.
אהבתי. אתה מרוכז.
- עיניים ממוקדות במטרה. - מה זה הריח הזה?
- זה חומוס. - לא, זה לא.
אני…
טוב.
אי פעם חשבתם שגרמניה של שנות ה־30 הייתה יכולה להיות מדהימה בלי כל הנאצים?
אז תפסיקו לחשוב על זה.
- עולם ויימאר עכשיו עם 100 אחוז פחות נאצים! -
בבקשה שזה יהיה קפה.
טוב. בבקשה שזה יהיה קפה.
הו, לארי.
אני יודע, אני יודע, אבל יש לי הפתעה בשבילך.
לא, לא, לא. האמת היא שאני צריכה פחות הפתעות.
בלי הפתעות בכלל.
ג׳ואן, אני מבטיח שתאהבי את זה.
את סומכת עליי, נכון?
כן. טוב.
כן.
היא סומכת עליי.
הרכבת הבאה תגיע בעוד 15 דקות.
את נראית מדהים.
- תודה, מתוק. - כן.
את מתרגשת?
- בטח. - יש לך ניחוש?
לא.
- הנה. כן. - מתוק מצידך. תראה אותך.
זה בשבילך.
נשתה משהו מבעבע.
הו. זו…
כן, זה נחמד.
מה? לא. זה לא זה.
אלוהים.
אורות!
תראי. תראי. תסתכלי למעלה.
- מותק, זה… רגע, לארי. - כן.
כל אחד אוהב מישהו מתישהו
- מה אמרתי לך? מה אמרתי לך? - אלוהים!
זה הבחור שלנו.
איכשהו כולם מתאהבים
- אני יודע. - אלוהים.
- זה בשביל ג׳ואן. - עשיתי עבודה טובה?
- ממש טובה. מעולה. - מה אמרתי לך?
הוא נשמע מדהים.
הזמן שלי…
- הוא נראה נהדר. - אלוהים. נכון.
הוא עכשיו
טוב.
- נראה שהוא עדיין אוהב לשתות. - כן.
- או שהוא פשוט קצת חלוד. - כן.
- עדיין בשביל ג׳יל. - ג׳ואן!
איכשהו מתאהבים
משהו בלב שלי ממשיך לומר
תישאר מרוכז.
- לארי, אתה בטוח שזה דין מרטין? - לא יודע.
…זה כאן
אוי, לא.
- אני כבר חוזר. - טוב.
אנה, מי זה לעזאזל? זה לא דין מרטין.
- היי, מותק. - ברור שלא. זה ריצ׳רד ג׳ונסון.
- לא, לא… - גם חקיינים מתים, לארי.
- למה לא אמרת לי? - חשבתי שאתה יודע.
חשבתי שזה מוזר שאתה ממשיך להגיד, ״זה הזמר האהוב על ג׳ואני״.
חשבתי, ״ריצ׳רד? ריצ׳רד הוא הזמר האהוב על ג׳ואני?״
ידעת שזה לא מה שהתכוונתי.
טוב, עכשיו כשאני אומרת את זה בקול, אני מבינה שזה לא הגיוני.
בבקשה. אני בודד כל כך, מותק.
ויש לו גם בעיית שתייה חמורה, ושכחתי לציין את זה,
וזו אשמתי.
זו באמת אשמתך.
אני לא מצליח לדמיין מצב שבו זה היה יכול להשתבש יותר.
תעזרי ל״עיניים כחולות״ עם הביצים הכחולות שלו?
- לא, לא, לא. - אלוהים.
היי, לוק.
- ״עיניים כחולות״ היה הכינוי של פרנק - אתה גדול, לוק!
זה רק מחמיר. זה רק מחמיר.
- את בסדר? - כן.
- כן? - כן, תודה. סליחה.
אני שמחה שעברת במקרה.
בעצם, הייתי…
- היית… לא. לא, לא. - טוב, הייתי פה כי…
לוק, קח אותה לחדר לאמבט חם.
טוב, נראה לי ש…
אין לי מושג מה הוא עשה. ולמה אתה בכלל הולך ל…
- מה לא בסדר איתך? - אני יודע. אני משתדל.
חשבתי שזה דין מרטין האמיתי. נשבע באלוהים.
- מה הבעיה שלך? - די! תפסיקו!
שניכם, בואו איתי.
לא. לא, לא, לא, לא, לא.
שניכם, תישארו פה.
סליחה, חבר׳ה. סליחה.
סליחה.
בבקשה.
אתה יודע, הייתי יכול לטפל בזה בעצמי.
כן.
כן. כן.
אתם יודעים, לסבא שלי היו בעיות נפשיות.
ואולי זה פשוט מדלג דור. כי אין מצב שזה באמת קורה.
איך זה יכול להיות אמיתי? אלוהים.
זה גיהינום?
- טכנית, לגיהינום יש… - לא, לא! לא אמרתי שתדבר!
הצלחת להבין את המקום הזה?
לא. זה נהיה רק מבלבל יותר ויותר.
אין סיבה לדאגה. הכול מתנהל כשורה.
תני לי את הטלפון שלך. פשוט תני לי אותו.
היי, מותק. אז אנחנו שוקלים לכופף מעט את החוקים.
- זה היה הרעיון שלי. - זה היה הרעיון שלי.
לקחתי את הרעיון שלו ושיפרתי אותו. אני מכינה תוכנית.
אז זה עניין של שליטה?
כן. כן.
- נו? - חדשות טובות.
- דיברתי עם פרנק, ובעצם… - האמת היא שאני דיברתי עם פרנק.
העיקר שמישהו דיבר עם פרנק.
שאחר כך דיבר עם טום, שדיבר עם מישהו בדרגה גבוהה מאוד.
- הבוס הגדול. - קווין.
וקיבלתם אישור לתוכנית.
אנה, פשוט תגידי מה התוכנית.
- טוב, סליחה. אז בדרך כלל… - בדרך כלל, כאן…
אנה. אתה אנה?
- לא. - טוב.
אז בדרך כלל כשמגיעים לפה,
בוחרים נצח וזהו. בינג, באנג, בום.
אבל במקרה יוצא הדופן הזה, אישרו לכם ויזה מיוחדת.
ג׳ואן תקבל שני ביקורים בנצח.
אחד עם כל אחד מהבעלים הקודמים.
- ואז? - ואז היא תבחר.
בין שניכם.
זה מרגיש כמו תרחיש עם המון לחץ.
טוב, אתם יכולים כולם לבחור את אותו נצח,
ואז לפתור את זה שם.
אבל אז תהיו באותו מקום לנצח.
זה יכול לעבוד.
- לא, לא. - אני גמרתי…
נמאס לי מהבחור הזה שמזדחל מהצללים.
- מזדחל מהצללים? - מתגנב.
- מתגנב? - כן. אתה אחד שמתגנב, חבר.
ואתה רק מחכה לקלקל חמישים שנות נישואים.
סליחה שמתי בהגנה על המדינה.
- זו הייתה קוריאה, חבר. תירגע. - מה אמרת לי?
לא בדיוק הסתערת על חוף בנורמנדי, נכון?
- מה… אתה עושה? - באמת אמרת את זה עכשיו.
היי. היי! תפסיקו!
- תחזיר לו, לארי! - תפסיקו!
- אני אפרק אותך בידיים חשופות! - כן, לוק!
תפסיקו! טוב?
זה מה שנעשה!
אז פשוט…
תטילו מטבע ותבחרו מי הולך ראשון.
לא. אני לא מוכן שגבר אחר יצא לדייט עם אשתי.
אולי היית צריך לחשוב על זה לפני שהתחתנת עם אשתו של מישהו אחר.
בנים!
מי הולך ראשון?
יש לי מטבע.
אוי, שיט.
- זה בייגלה? - לא.
- אלוהים. - אתה עדיין אוכל בייגלה.
- כן. תירגעו. - קדימה.
עץ או פלי?
עץ.
התחנה הבאה, עולם ההרים 312.
- מה? - פשוט…
שכחתי כמה אתה חתיך.
היינו זוג יפה.
נו באמת. כולם…
כולם חשבו שהכנסת אותי להיריון ושהיית חייב להתחתן איתי.
כן, לא. אימא שלי, היא… ממש התאכזבה
כשאמרתי לה שאני לא בהיריון, כי היא…
היא ממש רצתה נכדים יפים.
לא שהילדים שלי מכוערים.
אני בטוח שהם יפים.
לא שזה משנה לי.
לא חשבתי שמשנה לך.
כן. כי אני לא… בקטע של ילדים יפים.
גם אני לא בקטע של ילדים יפים.
כן.
אני לא בקטע של ילדים.
יופי.
זה טוב.
אני זוכר שהשמיים היו כחולים יותר.
הם תמיד היו בגוון הזה?
כן. פחות או יותר.
הענן הזה זז?
כן.
הם זזים.
זה כמו שדמיינת את זה?
זה מושלם.
אוי. טוב.
טוב.
אי אפשר למות פעמיים.
טוב.
זה בסדר?
- כן. - כן?
לא ידענו איפה לשים את כל הזבל.
ולא ידענו שיש מקום שדובים לא מגיעים אליו.
הם קרים. הם תמיד היו קרים כל כך?
הם קרים.
ניקח אותך למקום חמים ונעים, אה?
אני לא אוהב שלוק מסתובב ואומר לאנשים שהוא מת במלחמה.
לארי, הוא באמת מת במלחמה.
כן, אני יודע, אבל זה איך שהוא אומר את זה. ״במלחמה״, כאילו זו אחת מהמלחמות המגניבות.
טוב, נראה לי שצריך להפסיק להתווכח על הגבורה המובנת מאליה שלו,
כי לדעתי זה לא הכיוון שהכי חכם לתקוף ממנו.
הבעיה שלוק תמיד היה זיכרון.
ואני לא יודע איך אפשר להתחרות בזיכרון.
אנחנו רק אוסף של זיכרונות.
זה מדכא. אני לא אוהב את זה.
אבל הנקודה היא שאתה צריך להזכיר לה
למה היא התאהבה בך מלכתחילה.
האמת…
אני לא יודע למה היא התאהבה בי.
אז תצטרך להבין את זה. ומהר.
יש מישהי שאני חייב למצוא.
טוב. עכשיו אתה מדבר. עכשיו אתה מדבר.
הנינה שלי, שארלוט, הייתה מתה על המקום הזה.
היא הרפתקנית קטנה.
ולמעשה גם אימא שלה.
- מצטערת. - זה בסדר.
אני בטוח שהיא מתגעגעת אלייך.
אז זה בסדר? לדבר על…
- טוב. - כן.
- אתה לא כועס עליי? - על מה?
פשוט… 67 שנה, נכון?
אני התחתנתי מחדש אחרי שנתיים, ואתה חיכית 67 שנה.
שישים ושבע שנה. וואו.
כן.
כשנצח מונח על כף המאזניים, חיים שלמים של המתנה נראים כמו זמן קצר.
אלוהים, אתה ממש מושלם.
אני לא מושלם.
זה מה שאנשים מושלמים אומרים.
בסדר. אני שונא לשמוע על הילדים שלך,
ועל הנכדים שלך ועל הילדים שלהם, טוב?
כלומר, אני לא… שונא אותם.
טוב.
אבל זה הורג אותי שלא זכיתי לחוות את כל זה איתך.
אני שמח שהיה לך את זה.
אני שמח שחיית חיים טובים.
הייתי הולכת לנמל ומחכה שתחזור.
צפיתי בכל החיילים יורדים לחוף
כי שכנעתי את עצמי שנפלה טעות.
- שאתה תהיה ביניהם. ו… - ג׳ואן.
הייתי פשוט יושבת ומחכה וצופה.
אז אני…
אני חיכיתי לך, לוק.
כן.
היי.
בואי איתי.
אילולא הייתי כבר מתה, הייתי דואגת שאתה עומד להרוג אותי.
- ארכיון -
- את סומכת עליי? - בטח.
בואי.
שלום, מר פנוויק.
רק פנוויק.
נכון. עדיין לא היינו פה…
אישי או זוגי?
- זוגי. - לא לגעת במוצגים.
תזכרו, המוצגים אינם אמיתיים.
איננו אחראים לטראומה רגשית.
תיהנו מהשחזור.
את מוכנה?
למה?
בכל נצח יש אחד.
אנחנו קוראים לזה מנהרות ארכיון.
מה זה אומר?
לא יודע. זו הפעם הראשונה שלי בנצח.
נגלה יחד.
היי. איך קוראים לך?
- כן, את. - אני ג׳ואן.
כן.
- איך קוראים לך? - לוק.
נעים להכיר, לוק.
- הו, לוק… - ג׳ואן זה שם יפה.
לא ראיתי אותך פה קודם.
לא מזמן עברתי לעיר.
אני גרה מעבר לפינה. בברייר…
ברייר קליף?
בואי.
- הייתי ממש לחוץ. תראי אותי. - זה לא מה שאמרתי…
תראי אותך.
ג׳ואן, אני אוהב אותך כל כך.
בואי.
לא. לא, לא.
לא. לוק, בחייך.
- אנחנו באמת הולכים על זה, אה? - היי.
תפסיק!
אני לא רוצה לראות את זה.
אני אוהב אותך.
אני אוהבת אותך.
היום הגרוע בחיי.
לוק.
התגעגעתי אליך כל כך.
כן.
כדאי שנלך.
לוק, בבקשה.
אני לא זוכר את זה.
- אתה לא צריך לראות את זה. - מה הוא עושה ברציף שלנו?
אפשר פשוט ללכת בבקשה?
בבקשה…
אלוהים, לוק. בבקשה.
תינשאי לי?
כמובן.
הוא השתמש במוות שלה כדי למשוך תשומת לב אליו. זה אנוכי, זה מה שזה.
- אם אתה אומר. אז מי זאת קארן? - אוי, אלוהים. היא שכנה.
החברה הוותיקה ביותר בוועד הבית,
והיא לא תפסיק להזכיר לך את זה.
היא תמיד הייתה משאירה פתקים על הדלת שלי.
- היא הייתה אישה ממש פסיבית־אגרסיבית. - טוב. הגענו. הגענו.
- תני לי קצת מרחב. - סליחה.
לארי. שמעתי על הבייגלה.
קארן. את עדיין זקנה.
אני בת 72 עכשיו, תודה רבה.
כן, לא.
סליחה, זה פשוט גיל מוזר להיות בו הכי מאושרת.
- זוכר כשג׳ים מת? - זו הייתה התקופה הכי מאושרת שלך?
- כשבעלך מת? - ג׳ים היה יקר לליבי.
אבל בכל מקרה, בקיץ ההוא, כשנסעתי לסדנת קדרות עם חברה שלי ברב…
כן.
ברב ואני היינו מאהבות.
אני לא…
הייתי לסבית שלושה חודשים, וזה היה נפלא.
אבל אז חזרתי והיו לי ילדים, נכדים
וקבוצת כנסייה על הראש, ופשוט חזרתי לארון העלוב ההוא.
זה מסביר למה היית רעה אליי כל כך.
אה, לא. פשוט לא חיבבתי אותך.
כן.
אבל התרככתי בסוף.
אתה נכנס לאנשים ללב בסופו של דבר, לארי.
אני חושבת…
על ארץ פריז.
זו למעשה פריז של שנות השישים, אבל כולם מדברים אנגלית עם מבטא.
ויש להם זכויות אזרחיות.
אני מניחה שאתה מחכה לג׳ואן.
לא, היא כבר פה.
אוי, שבוע נורא לאוקדייל.
- אז לאן אתם הולכים? - זה מסובך.
אתה גם גיי?
- האמת היא שזה היה פשוט יותר. - תראה אותך.
אתה נראה ממש לא נינוח.
- חם לי. - תחשוב על זה.
הדבר הכי גרוע שיכול לקרות כבר קרה לך.
בחלומות שלו.
- תספרי. - אחותי, זה מה שקרה.
בסדר. תקשיבי, באתי לפה לשאול שאלה,
ולעזאזל, אני הולך לשאול את קארן שאלה.
אז תשאל את השאלה.
קארן, ג׳ואן אי פעם הזכירה…
למה את חושבת שהיא התאהבה בי?
קארן, תגידי משהו.
- מה שתרצי. רק תגידי משהו. - טוב, אני…
משהו.
לא יודעת. היא פשוט התאהבה.
כלומר, אף פעם לא חשבתי שהיא תהיה מאושרת שוב אחרי שלוק מת…
אבל עשית אותה מאושרת.
הפכת את האושר שלה למטרת החיים שלך.
זה לא מספיק?
לוק כאן.
לוק של ג׳ואן?
הוא היה כזה מושלם.
הייתי מעמידה פנים שאני דלוקה עליו.
- ברור שלא באמת הייתי דלוקה עליו. - כי את לסבית בסתר?
בדיוק.
אבל וואו.
הוא היה מושלם.
היי, תקשיבי לי.
אף אחד לא מושלם.
אף אחד לא מושלם!
- לארי, אל תהיה כזה! - אף אחד לא מושלם!
- לוק. לוק, אתה מוכן להירגע? - ממה?
אתה יודע, אם פשוט…
אם תחשוב על זה, זאת הייתה הדרך שלו להגיד
שהוא ידע שתמיד תהיה חלק ממני.
נו באמת, ג׳ואן. הוא הזדחל פנימה.
הוא ניצל את האבל שלך.
- לא. - הוא עלוקה.
זה לא מה שקרה, בסדר?
אתה עזבת.
אני לא עזבתי. מתי.
היית אומרת כן אילולא היית עדיין באבל?
אף פעם לא הפסקתי להתאבל.
היית אומרת כן?
לארי, לארי! תקשיב.
אני בעדך, אבל זו לא הדרך, בסדר?
זה בכלל לא קשור בו. זה קשור בך ובג׳ואן.
באישה שאהבת במשך 65 שנה מופלאות,
באישה שהסבת לה אושר רב.
אתה צריך להראות לאותה אישה שאתה מוכן
לבלות איתה נצח כדי להמשיך לעשות את מה שעשית.
זה ישמח אותה?
- טוב, אחלה. - כמה מוזר צריך להיות
כדי להשאיר את הדלת שלך פתוחה?
- אולי אין לו מה להסתיר. - נו באמת, לכולם יש מה להסתיר.
קצת דרמטי.
האמת היא שקשה מאוד לעקוב פה אחרי הזמן, אז כל הכבוד לו.
זה ממש פרקטי.
לארי, בחייך.
אדם מושלם מסתכל על דברים כאלה?
אף פעם לא צפית בפורנו, לארי?
ומה עם זה? תראי את כל המספרים האלה.
- כן, מספרים. - ועל זאת יש שפתון.
סימן שהם מתנשקים.
כן, עברו 67 שנה. מה אתה היית עושה?
לארי, בחייך. זה מספיק. זה מוגזם.
כן. מה אני עושה בכלל? בואי נלך.
- פשוט נלך. - מה לכל ה…
חתיכת נחש.
נראה שהדייט לא הלך משהו, הא?
אתה ניצלת אותה.
על מה אתה מדבר?
עשית מהאירוסין שלך עניין שקשור בי.
ניצלת את המוות שלי כדי להזדחל פנימה.
- אני לא חייב להקשיב לזה. - הרגשתי נורא כשעזבתי את ג׳ואן לבדה.
באמת קיוויתי שהיא תמצא מישהו.
כן, בטח.
אבל היה עדיף לה להיות לבד מאשר איתך.
טוב, ניסיתי.
היי, זה צבע לשיער?
תפסיק!
האף שלי!
רד ממני!
- רד ממני! - רד ממני!
זה הכול? זה מה שיש לכם להציע?
אני לא בגדתי בך, לוק.
בכלל לא הכרתי אותך.
כן? אז למה הצעת נישואין ברציף?
לארי.
מומחי טראומה לתחנה 145.
מגיעים קורבנות התרסקות מטוס.
- טוב. ניקח אותך למקום שקט. - אלוהים.
- עולם אחוות גברים רגשות מתקבלים בברכה -
קריאה אחרונה לעולם התיכון.
מה הבעיה בנצחים האלה?
חלקם מלאים.
אחרים פשוט יצאו מהאופנה.
לא מעט מהם פשוט לא תקינים פוליטית לפי הסטנדרטים של היום. אם זה נשמע הגיוני.
- עולם המרקסיזם עולם הליצנים -
אז מה קרה לאנשים שבתוכם?
הם עדיין שם, חיים את חיי הנצח שלהם.
כן.
אלוהים.
אני לא יודעת מה לעשות.
כל החיים שלך דאגת לאחרים.
עכשיו הגיע הזמן להחליט מה הכי טוב בשבילך.
תן לי לנחש.
לוק הכי טוב בשבילי?
אני רוצה שתבחרי בלוק כי אלה החיים שלא הספקת לחיות.
נצח זה הרבה זמן לחיות עם חרטות.
אבל זו ההחלטה שלך.
אלוהים. מה אם אני… מה אם אני… לא יודעת במה לבחור?
טוב, תצטרכי להגיע לפתרון.
סליחה.
פשוט תיהני מחר בחוף הים.
זה הרי גן עדן.
לא חשבתי שיהיה עמוס כל כך.
- כן, זה בסדר. - פופולרי מאוד. זה בסדר.
מעניין אם אפשר להשיג שמשייה.
כן, היית מצפה שייתנו לך אחת, נכון? או כיסא?
תראי את הנוף.
היית יפה כל כך, מתוקה.
כלומר, את יפה.
ותמיד היית יפה,
- אף פעם לא הפסקת להיות יפה. - הבנתי למה אתה מתכוון, אהובי.
אתה צודק. זו הייתה יכולה להיות חופשה נהדרת.
לא חייבים להיות דווקא פה.
אם את רוצה נצח אחר, אנחנו יכולים…
יכולים ללכת לחלל מצידי.
כל עוד לוק לא מרחף שם.
גם אתה נראה לא רע בכלל.
פור!
זה גולף, אידיוט!
לארי, זה ילד.
הוא בטח בן תשעים.
האמת היא שמתי כשהייתי בן תשע.
- כן. - תאונת פגע וברח.
לפחות זה היה מהיר.
זה לא היה מהיר.
זה היה ממש, ממש איטי.
מותק, אולי פשוט… נלך מפה.
טוב.
איך הייתה הלוויה שלי?
הייתה נוכחות מכובדת?
כן, היית אוהב אותה.
באמת?
כלומר היית מעמיד פנים שאתה סובל, אבל היה יפה.
זאק הקריא את ההספד.
הוא ניסה להצחיק?
כן. הוא ניסה להצחיק. אבל זה היה מרגש.
הילדים היו ממש שבורים.
מי היה הכי שבור?
אני לא עונה על זה.
מתוקה, סליחה שלא הייתי שם כשאת…
את יודעת.
כן, אבל חיכית לי כשהגעתי.
הילדים ישמחו שאנחנו שוב יחד.
לארי.
אתה חייב להבין שאני בסיטואציה בלתי אפשרית.
לא. אני לא מבין.
אני מבין שאהבת את לוק.
אני אהבתי את סאלי דניאלס בכיתה ט׳.
זה לא היה רומן נעורים, לארי. הוא היה בעלי.
כן, אבל אנחנו היינו יחד כל החיים, ועכשיו את רוצה פשוט לוותר על זה.
אבל מעולם לא הייתה לי הזדמנות לחיות עם לוק, ו…
- אתה יודע, הוא חיכה 67… - שישים ושבע שנים.
כן, הבנתי. הייתי עושה אותו דבר.
אבל ידעת שאני על ערש דווי.
הייתי מוכן לחכות כמה זמן שיידרש.
באמת.
מאוחר. נחזור, טוב, יקירי?
אתה אידיוט, לארי.
טוב, חכי רגע.
אני מחכה.
- את צריכה להעביר את המשקל שלך. - טוב.
- רק אל תיפצע, בבקשה. - כן, אבל את עומדת להפיל אותנו.
לא יכולה לשכוח אותך
יש לי זיכרונות ממך
לא יכולה לשכוח אותך
תמיד אוהב אותך
פעם היינו מאושרים
חסרי דאגות ושמחים
בוא. אני רוצה לראות את הילדים.
אבל אם אתה טועה בפנייה באחד מהדברים האלה,
אתה עלול להיתקע בסיוט הכי גדול שלך.
טוב, מה… שכח מזה. חשבתי שזה יהיה כיף.
אני יודע. אני פשוט… מנסה להגן עליך.
לא, אתה מגן על עצמך.
מה אתה מפחד שתראה?
לא חשוב. זה בסדר.
- את לא יודעת מה… - מותק, זה בסדר.
יקרה שם בפנים.
חכי. ג׳ואן… אני…
תראי. הם נראים אומללים.
לארי, אתה זוכר את הדייט הראשון שלנו?
הפנצ׳ר.
כשהחנינו בצד, אתה זוכר מה אמרת?
אמרת, ״זה המקום המושלם לפנצ׳ר.
שוליים רחבים, יום יפה, כביש שקט.״
עד שהבנתי שאין לך גלגל רזרבי.
כן, טוב, לא נתת לי להרגיש את זה.
נראית מרוסקת כל כך, מתוקה.
הרגשתי שאני חייב להיות חזק בשבילך.
רק רציתי לסדר הכול.
אפילו את הפנצ׳ר ההוא.
והצלחת.
היו לנו חיים נהדרים יחד.
תתקרב.
לא אכפת לי איפה נהיה בסופו של דבר.
כל עוד נהיה יחד.
טוב.
- אז מה קורה פה? - מה זה…
כן, מה אתם…
אני חושב שחשוב שתקשיבו למה שללוק יש לומר.
אני ממש מצטערת, לארי.
את צריכה להצטער, כי אחרי שלארי פרץ לי לדירה, אני…
- אחרי מה? - לא, הדלת הייתה פתוחה.
- באמת? - אלוהים, לארי.
- זה לא עניין גדול. - מה ה… סליחה, מה זה?
- תקריא בבקשה. - טוב, תראי, אני יכול להסביר…
- אני יכול להסביר. זה בסדר. - זה נשמע הרבה יותר גרוע ממה שזה.
- ״ג׳ו היקרה, אני…״ לא. - לא. תן לי את זה.
לא חייבים לעשות את זה עכשיו.
- מותק… רק תני לי… - ג׳ואני, פשוט רציתי שתדעי
- את האמת על האיש הזה. - היי, אני יכול… תני לי לדבר…
לך תתחנן.
פשוט… טוב. אני יודע, אבל זה יצא מהקשרו, מותק.
כן, בהחלט.
סליחה, אמרת…
שהיית מוכן לחכות כמה זמן שיידרש,
אבל לא הצלחת להחזיק אפילו שבוע?
הייתי מוכן… אני…
ניסיתי לסדר לנו נצח, ו…
וחשבת פשוט שאני אבוא לחפש אותך?
כן, כי את אשתי.
אני מצטערת, אבל באמת התכוונת לתחמן אותי ולגרור אותי לנצח שאתה רצית?
לא, מותק, לא ניסיתי לתחמן אותך, טוב? באמת…
נשבע באלוהים, חשבתי שאני עושה את הדבר הנכון.
אלוהים. ולחשוב שמרוב לחץ כמעט גמרתי את עצמי בגלל זה.
ואתה…
אלוהים, אתה ממש אנוכי!
- אני אנוכי? - כן.
את אנוכית, כי את
מנסה לבחור מתוך מזנון אחד גדול של…
גברים.
ואני בטוח שכבר שכבת עם מר מושלם פה.
- אני לא מושלם. - האמת היא שלא.
אבל אתה יודע מה?
כן, חשבתי על זה.
מי לא היה רוצה כזו אהבה בוערת ומחשמלת?
- לגמרי. - לא.
אז אני מבין שכולם צדקו.
צדקו במה, לארי?
שלא אהבת אותי כמו שאהבת אותו.
שאני הייתי רק פרס ניחומים.
טוב, אני…
אני יודעת שהוא לעולם לא ישקר לי.
- אה, באמת? - כן.
את יודעת שהוא צובע את השיער?
ואת יודעת שיש לו אוסף פורנו מדאיג בגודלו?
אלוהים אדירים, לארי.
אני יודעת על מגזיני הפלייבוי שבמוסך.
תחתיות. תחתיות. תספרי לה על התחתיות.
כן, וגם התחתיות.
יש לו, סלסילת תחתיות עם מספרי טלפון של נשים.
טוב… על מה הוא מדבר?
על מה הוא מדבר? הוא מדבר על פריצה לבית.
לא, תראי. הוא פשוט… הוא ממש…
- הוא חלקלק. - אה, באמת?
הוא נחש והוא מתחמק מתשובות בכוונה.
כן, כמו כשהוא דיבר על ״המלחמה״.
תתעלם מהם, לוק. אתה מושלם.
- הוא לא יציב. - אתה בסדר, מותק?
אני לא מושלם, טוב? כן, אני צובע את השיער.
וכן, שכבתי עם כמה נשים ב־60 השנים האחרונות.
בסדר. נשמע סביר.
ועם גבר אחד. גבר אחד.
- אל תשקר. - שניים.
שני גברים. רק כדי לבדוק. בשתי הפעמים.
והייתה לי תקופה של בדס״מ לפני 30 שנה…
אני זוכרת את זה כאילו זה היה אתמול.
כן, גם אני.
היה כיף, אבל זה לא בשבילי.
לא ציפיתי שתתנזר כל כך הרבה זמן…
והתחלתי להקריח כשמתי. אני… מסרק לצד.
לא משנה. את ממשיכה להגיד שאני מושלם, אתה ממשיך להגיד שאני מושלם,
כולם ממשיכים להגיד שאני מושלם. אני לא מושלם. אף אחד לא מושלם.
סוף סוף. תודה.
אבל חיכיתי.
חיכיתי לך, ג׳ואני.
הוא צריך להפסיד נקודות על כל הסקס.
אלוהים, זו לא תחרות, לארי.
- כן, זו כן! - יקירתי.
- זו לגמרי תחרות. - זו אכן תחרות.
- זו הסיבה היחידה שאנחנו פה. - תקשיבי, ג׳ואן.
נמאס לי מהמשחקים. את צריכה להחליט, אני או הוא.
כן, את צריכה להחליט.
- במי את בוחרת? - במי מאיתנו?
זה חייב להיות אחד מאיתנו. את חייבת לבחור.
אני חושב שצריך לתת ללקוחה שלי קצת זמן לחשוב.
נצא להליכה. ניתן לה לנשום רגע.
בואו נשיג לכם משהו לשתות.
משקה נשמע טוב, לא?
משהו חזק.
אלוהים.
כן?
שמעתי שגם את התפגרת.
מותק…
טוב, נראה שאין עוד מה לעשות. זה תלוי בה.
אפשר אחד מהם?
פשוט תירגעי ותפסיקי לחשוב על הבנים.
מגיע לנו את זה.
מה שמצחיק בזה שאת פה
זה שאת הכרת אותי כשהייתי עם האחד ואחר כך עם השני.
למען השם, ג׳ואן.
- תשתי. - כמובן.
- אני מציע להרים כוסית. לכבוד קוריאה. - כן, אין ספק.
לא עשו על זה מספיק סרטים.
חוץ מ״מאש״.
מה זה לעזאזל מאש?
אוי, אתה חייב לצפות במאש.
אז אני בוחרת בלוק.
- טוב. - לא.
לארי.
לארי. טוב.
אלוהים, לעזאזל!
אני ממש מצטערת.
- אפשר סוף סוף לגעת באוראנוס עולם החלל -
- אני לא חושב שאתה מקריח. - מה אתה אומר?!
לא. זה יכול…
אפשר בקלות להגיד שזה שביל כפול בשיער.
יודע מה? אני מעריך את זה.
ואתה גם די חתיך בעצמך.
אתה לא חייב להגיד את זה.
אתה מציאה. יש לך את הקטע המסתורי הזה.
כזה של ״אני חושב מחשבות עמוקות.״ ונשים אוהבות את זה.
באמת? כי אני לא. בכנות.
אני מת ומעולם לא חשבתי על משמעות החיים.
אומרים ש״זה הסוף״ ואני כזה, ״כן, נשמע הגיוני״.
אתה חכם. אל תחשוב על זה יותר מדי.
אתה יודע מי אתה, אתה יודע מה אתה רוצה, ואתה הולך ומשיג את זה.
ברגע שאתה מתחיל לחשוב על כל האופציות האינסופיות האלה,
נחש מה? אתה פשוט נתקע.
- היא לא ראויה לך. - וגם לא לך.
אתה חכם, אתה חתיך ואתה גיבור מלחמה.
ובזכותך יש לה ילדים.
- נכון. - ואני בטוח שטיפלת בהם טוב.
- כן, טיפלתי. - לחיים.
בהתחלה, הכול סבב סביב הזוגיות עם לוק.
ואז הייתי צריכה לקבל החלטות שקשורות בי ובלארי.
- ואז הגיעו הילדים. - אתן שוקלות את הנצח הזה?
ועבודה. אבל הפעם אני במרכז.
ו…
את מתה.
- וואו, קארן. - חיית את חייך,
ועכשיו את מתה.
אין לך מחויבות לאף אחד.
אולי הכי טוב שכולכם תפתחו דף חדש.
פשוט יש עוד מתעניינים, ונראה לי ש…
פחות מזה, יותר מזה.
תודה, מותק.
- תודה. - אתה יכול ללכת.
פשוט…
- היא… - היא מושלמת.
היא מושלמת.
בוא הנה.
- זה יכול להיות אתה עולם החזרה לילדות -
- עולם מונע מתחרות עולם הקפיטליזם -
אני באה!
יש לנו קצת כאב ראש הבוקר?
קיבלתי החלטה.
טוב.
אני אלך לקרוא את הבעלים שלך.
אני צריכה להתקלח.
כן. בהחלט.
אני ממש לחוצה. ואתם?
אתה אמור להיות לחוץ. גם אתה. לא ש…
אני לא אומרת שאתה צריך להיות לחוץ יותר ממישהו אחר,
אני רק אומרת שיש פה הרבה לחץ.
- היי, למה את מדברת מהר כל כך? - את לחוצה?
אלוהים. כי אני לחוצה.
אתם אמורים להיות בלחץ טוטאלי עכשיו.
- שתקי. - סליחה.
הלקוחה שלי קיבלה החלטה.
אהבה היא קשר חזק יותר מהמוות.
אבל יש קשרים… חזקים יותר.
יש קשרים יוניים, יש קשרים קוולנטיים.
קשרי הון.
- קשירת קשר לביצוע פשע. אתם… - טוב, מספיק.
- מעולה. תודה. - תודה.
טוב.
אז, לארי.
בבוקר הראשון שלי בלעדיך, אני…
אלוהים, רק קיוויתי שזה חלום רע.
הרחתי הטוסט השרוף שלך מהמטבח.
אני…
שמעתי את הדלת האחורית חורקת ו…
אתה יודע, אפילו…
אפילו זרקתי את הכריות שלך לרצפה כמו ש…
כמו שתמיד עשית ו…
אתה יודע, העמדתי פנים…
זה בסדר, מתוקה.
והדבר המצחיק הוא…
שכבר הרגשתי ככה.
כש…
כשלוק מת.
מעולם לא הייתה לנו הזדמנות לראות לאן האהבה שלנו תוביל.
אבל אתה נתת לי כל מה שהייתי צריכה בזמן שהיה לנו.
כן.
אז…
אלוהים, כמה מזל יש לי…
שזכיתי בשניכם, נכון?
ואולי הכול קרה בדיוק כמו שהיה צריך לקרות.
אז מה את… אומרת? אני לא…
אני אומרת…
שאני בוחרת…
אני לא בוחרת באף אחד מכם.
- את לא בוחרת באף אחד? - את צוחקת, נכון?
אז את הולכת לפגוע בשלושה אנשים במקום באחד?
לא, מלכתחילה לא היה מדובר רק באיש אחד.
אתם לא מבינים?
זה היה מרסק אותי בכל מקרה.
אבל היינו יחד כל החיים.
כן. אבל אולי היופי בחיים זה ש…
דברים נגמרים.
אולי זו הסיבה ש… המקום הזה קיים.
אז…
אז אני לא בוחרת באף אחד מכם.
כן. טוב.
- אולם התצוגה -
- עולם הגלישה עולם הכושר -
למה אנחנו בכלל טורחים? אנחנו עוזרים בכלל?
- אנחנו משנים משהו? - בטח שאנחנו משנים משהו.
אנחנו מטרידים אותם.
הם בדיוק מתו.
הם מפוחדים.
עדיף להיות מוטרד מאשר מפוחד.
נכון?
- הרכבת הבאה עולם פריז 55 -
את בטוחה לגבי זה?
הו, כן. בטוחה.
אז בואי נלך.
דרך אגב, צדקת. אפילו ההצעה שלי הייתה קשורה אליך.
היית זיכרון שאי אפשר לנצח.
לא.
את יודעת כמה קינאתי בך?
זכית לחיות איתם חיים שלמים.
היי, אתה יודע שהיית הדבר האחרון שראיתי לפני שמתי?
מה זאת אומרת?
אכלתי בייגלה והנינה שלי…
- שארלוט? - כן.
הראתה לי תמונה ישנה שלך ושל ג׳ואן ביום החתונה.
ואז התחלתי להיחנק.
כן. אני חייב להודות, אתה לא מי שציפיתי שתהיה.
אתה בדיוק מי שציפיתי שתהיה.
חוץ מהפורנו וצביעת השיער.
בערך חצי שנה לפני שמתי…
הזדקנתי במקדשים, ופשוט לא היה לי אכפת.
כי אני וג׳ואן בדיוק דיברנו על הקמת משפחה.
הכול היה מונח לפנינו.
זה היה הרגע הכי מאושר שלי.
הייתי בן 35.
ג׳ואן הייתה בהיריון עם הילד השני שלנו, ויצאנו לארוחת ערב.
הרופא דיבר על כל מיני מחקרים חדשים
לפיהם לא כדאי לשתות במהלך ההיריון.
ואני הזמנתי כוס יין, וג׳ואן לגמה ממנה,
והיא חייכה חיוך קטן.
ולא יודע, אבל באותו רגע הרגשתי שאנחנו צוות.
אתה בסדר?
אלוהים. אני חייב ללכת.
מה קורה?
המל״ה יסביר הכול.
מה זה מל״ה?
- 186 ג׳ואן קאטלר -
נוכל ללכת לבית קפה על נהר הסן שבו חקיין של סארטר
וחקיין של קאמי מתווכחים ומגישים ״פאן או שוקולה״ מעולה.
קאמי היה זה שתמיד דיבר על מוות?
כי זה נשמע די מיותר עכשיו.
באמת?
את יודעת, קראתי את ״סארטר למתחילים״.
איך אומרים סארט?
- סאר… סארטר? - סארטר.
ו…
מה לארי עושה פה?
אני…
- בבקשה, לארי. החלטתי, בסדר? - כן.
- אתה יודע שזה הדבר הנכון. בסדר? - השיער שלך שונה.
- טוב, תודה. - לא.
הוא לא היה כזה כשהיינו יחד.
לא. גזרתי אותו אחרי ש…
זה מחמיא לך.
לארי.
תלכי עם לוק.
בסדר? מגיעה לך הזדמנות לאהבה כזו, מתוקה.
אהבה בוערת ומחשמלת.
אבל הייתי ממש, ממש מאושרת איתך.
אני… יודע. אבל היית הכי מאושרת איתו.
- זה בסדר. - אבל מה איתך?
אל תדאגי לי. אני אהיה בשמש.
הידיעה שאת מאושרת מסבה לי אושר.
אבל זה לא עובד אם את לא מאושרת.
הו, לארי.
בסדר.
כדאי שתלכי לספר לקארן.
טוב.
- טוב. - זה הדבר הנכון.
וואו.
- עולם החוף -
דלתות הרכבת ייסגרו בעוד 30 דקות.
מותק, לא כדאי שנשוויץ מולו באהבה הסקסית שלנו.
אין לו אף אחת.
- היי. - היי.
אתה מחזיק מעמד, לאר?
אני בסדר.
אתה לא כועס, נכון, לארי?
אם זה מנחם, לרגע באמת חשבתי שתנצח.
תודה.
מה זה? אתם יחד עכשיו?
- כן. - אנחנו נותנים לזה עוד צ׳אנס.
יופי.
הראיתם לנו שהחיים לבד יכולים להיות חלולים וריקניים.
- מה? - סליחה.
- טוב. - תן לנו רגע, בבקשה.
כן, כן, כן. לגמרי. אני כבר מתגעגע אלייך.
אלוהים.
נשב?
אני חייבת לומר, אני ממש גאה בך, לארי.
עשית את המעשה הנכון.
אני מרגיש נורא.
כן. זה קורה.
לפעמים מרגישים נורא כשעושים את המעשה הנכון
אז אף פעם לא סיפרת לי למה נשארת כאן.
לבוא לכאן…
אפשר לומר שלבוא לכאן היה שיפור בשבילי.
כאן, אני עוזרת לנשמות אבודות למצוא את האושר שלהן.
וזה ממלא אותי במשמעות.
אבל עם הזמן, את מפסיקה לדאוג למה שטוב לאנשים.
את ממהרת לסיים איתם
ומוודאת שהעולם הבא ממשיך לתפקד, מבין?
מכירה, מכירה, מכירה.
ואז אתה הופעת.
כן. עם אהבה פשוטה ואמיתית.
והזכרת לי למה בחרתי להישאר פה.
אז תודה לך, לארי.
בבקשה.
אז…
כבר בחרת בנצח שלך?
כן, נראה לי שכן.
- טוב. בואי לפה. - מה?
- בואי. בואי. - אוי. הו, לא.
הו, כן. הו, כן.
וואו.
היי.
- כן. - לא רע, הא?
זה…
זה ממש מקסים.
לעזאזל.
תאונת דרכים.
זקנה. סרטן.
- מלחמה. - מלחמה. איזו?
- הראשונה או השנייה? - קוריאה.
וזה נחשב. כן.
כל הכבוד.
תודה.
אני אוהב אותך כל כך.
כל כך.
- היי. - היי.
אז את אוהבת ספרים?
כן. אני ספרנית, אז…
אפשר לעזור במשהו?
כן. אני יודע לקרוא.
טוב מאוד. הגעת למקום הנכון.
- מה זה? - זה דיקנס, ״תקוות גדולות״.
שווה?
לא קראתי אותו.
כי אני לא ממש אוהבת את דיקנס.
מדובר בנושא שנוי במחלוקת.
כן. אני שונא אותו.
יש לך… צחוק מקסים.
תודה.
- אני ג׳ואן. - לארי.
- נעים מאוד, לארי. - נעים מאוד.
טוב.
- כן, לאט ובבטחה. - טוב.
תמשיכי ככה, ג׳ואן.
תודה, סיימון. לך תזדיין.
- זה טוב. - כן, ממש טוב.
- מרגיש טוב. - קדימה, נזוז.
טוב.
מה יש?
מי זה?
איך זה שהוא שוב צריך קקי?
הוא בן ארבעה חודשים והוא כבר מחרבן כמו גבר.
- כן. - זה הבן שלי.
- הו, מותק. - מה יש?
אתה מסריח.
ג׳נט, קונור. קונור, ג׳נט.
- הם מתו תוך כדי… מה… - מסיבת גילוי מגדר העובר.
- כן. מסיבת גילוי מגדר העובר. - היה שם המון דם.
בכל מקום. פשוט זרם.
לא ציפינו לזה. הסתכלנו פנימה
ואמרנו, ״מה הולך פה?״
בום! עף לנו הראש.
אני אוהבת כשאתה עושה את זה.
- הארכיון כניסה אחת -
תודה, פנוויק.
את בטוחה שאת לא רוצה לבוא? השלג טרי, ג׳יי־ביי.
קיבלתי מספיק שלג אתמול.
- מיציתי. אז… - בטוחה?
- תיהנה. - טוב. תני לי נשיקה.
- טוב. - אני אוהב אותך.
- גם אני אוהבת אותך. ביי. - ביי.
חמודים.
בטוחה?
את יודעת שאנשים מתים בדברים כאלה? קראתי על זה באינטרנט.
- זאת מסיבת גילוי מגדר העובר - זה קטלני וטיפשי.
פשוט תן להם לחגוג.
אני מבין את הקטע של לוותר על ההפתעה,
אבל זו לא סיבה לחגיגה.
אתה יודע, אחד הדברים שאני הכי אוהבת בחיים
זה לתת להפתעות לקרות.
אתה זוכר כשהיית בטוח שזאק יהיה בת?
הכול צריך להפוך למסיבה בימינו.
- אתה פשוט שונא מסיבות. - הכול צריך להפוך לאירוע.
לא, לא. אתה פשוט שונא ליהנות.
היום עורכים מסיבות סיום גן חובה.
אין להם עדיין שום הישג.
אפשר פשוט ליהנות?
- נתראה מחר. - תקשיבי, גברת…
זה לא בריא להמשיך לבוא לכאן.
חשוב להמשיך הלאה.
- כרטיסים -
זה מושלם, נכון?
את בסדר?
כן.
- כן? - קצת קר לי.
בואי.
הזמנתי לנו טיסה בכדור פורח.
ויש זוג חדש… בדירה תשע.
אני חושב שהם… אני חושב שהם יכולים להיות פרטנרים מצוינים לדייט כפול.
אם אפגוש עוד אנשים חדשים, אתפוצץ.
ואז על מה תתלונני?
- מה? - בחייך, ג׳ואני, את אוהבת להתלונן.
זה לא משהו שאנשים אוהבים.
את בסדר?
עשיתי טעות.
איבדת שוב את המגלשיים?
לא. אני…
עשיתי טעות כשבאתי איתך לכאן.
טוב.
מה עשיתי עכשיו?
כלום. כלום. אתה מושלם. אני יודעת שאתה אומר שאתה לא, אבל אתה כן.
אתה טוב לב, אמיץ וחכם. ככה אני יודעת.
חיכיתי כל השנים האלה לזה.
לזה.
למה את לא יכולה פשוט ליהנות מזה? אנחנו בגן עדן.
כן. מצטערת שלא הבנתי את זה קודם.
אני חושבת שאני פשוט… אני חושבת שפשוט
- נשאבתי לכל זה. - ג׳ואני, מה…
ואולי זה היה עובד בינינו בחיים.
נכון? ואולי לא.
אבל אני לא יכולה להעמיד פנים שהחיים שלי לא המשיכו בלעדיך.
אני לא מבקש ממך להעמיד פנים. מעולם לא ביקשתי.
- בניגוד אלייך, אני לא מסתיר דברים. - מה זה אמור להביע?
אני נושך שפתיים בכל יום כדי שתוכלי ללכת למנהרה ההיא.
ג׳ואני, היינו הכי מאושרים יחד.
כן. ברור שהיינו.
זו הייתה אהבת נעורים. זו הייתה…
אהבה בלי משכנתא, עבודה או ילדים.
זו הייתה אהבה שמרגישים לפני שמרגישים אובדן.
זה היה הכול, אבל…
אהבה היא לא רק רגע אחד של אושר.
נכון? אהבה היא מיליון רגעים.
וזה לריב באוטו, לתמוך זה בזה כשצריך,
זה לצמוח יחד ולדאוג זה לזה.
אנחנו יכולים לצמוח יחד עכשיו. אנחנו יכולים לדאוג זה לזה עכשיו.
לוק, באמת?
אני עומדת בציפיות?
חיכית לי המון זמן במקום המלאכותי ההוא,
אבל כאן זה אמיתי.
ואתה חי, ו…
אני נותנת לך רשות. לך תמשיך לחיות בלעדיי.
את נותנת לי רשות? את…
- את נותנת לי רשות? - סליחה.
- זה היה קצת מתנשא. - תודה רבה, הוד מעלתה.
- אני עבדך הנאמן. - טוב.
- תודה רבה על הרשות. - אני מצטערת.
זה לא הוגן.
אני יודעת.
אבל…
אני חייבת לחזור.
השתגעת?
ברגע שתעברי דלת אדומה, הם ימצאו אותך.
הם יזרקו אותך לריק.
אני חייבת לנסות.
לא, את לא. את יכולה להישאר איתי.
בבקשה תישארי.
אני מצטערת.
אני באמת אוהבת אותך.
טוב.
ידיים באוויר, פנוויק! תן לי את המפתחות! קטן עלייך, ג׳ואני. קטן עלייך, ג׳ואני.
כן! תרים ידיים, תרים ידיים.
תרים ידיים, פני!
אתה מוכן למות, פני? אתה רוצה שאני אחתוך אותך? אני אחתוך…
אלוהים.
הוא טוב כל כך. ממש טוב.
אלא אם כן אעשה משהו… טוב. כן.
את יודעת שזה לא יעבוד.
אולי…
זה עשוי לעבוד.
אני לא מאמין שאני עושה את זה.
את תצטרכי הסחת דעת.
לוק…
אני ממש מצטערת.
כן.
אני יודע.
את זוכרת שפעם שיחקתי בתיאטרון המקומי?
- ארכיון יציאה - כניסה -
בבקשה לא לגעת במוצגים. זכור שהמוצגים לא אמיתיים.
היא עזבה.
- למה? - אוי, ידידי…
אני יודע. זה קשה.
אני יודע, אני יודע.
אבל תאמין לי, זה יעבור.
זה בסדר. זה בסדר. כן, בדיוק. תשחרר, בחור גדול.
תשחרר. תשחרר הכול. תשחרר הכול.
טוב? זה בסדר. זה בסדר.
היום קשה, אבל תמיד יש למה לצפות.
- נכון. נכון. טוב. - טוב, בסדר.
פשוט הייתי צריך לבכות קצת, נראה לי.
כן, אני מבין.
- אני זוכר כשאשתי שלי עזבה אותי… - בכל מקרה, תודה.
אני נכנס… למען הימים הטובים.
כן, אבל לא לקחת כרטיס.
אני חייב להפסיק להיות כזה נחמד.
כדאי שתמהרי.
כן.
להתראות, לוק.
להתראות, ג׳ואן.
כן.
- אין כניסה -
- חמודה, זו הייתה הפעם האחרונה, אני מבטיח. - לא.
את מוכנה להירגע בבקשה כדי שנוכל לדבר על זה?
- אל תעז להגיד לי להירגע! - הנה היא!
אל תזוזי!
- את לוקחת את הילדה שלי! - מה אכפת לך?
- בואי לפה מייד! - תעצרו אותה! תעצרו אותה!
אני שונאת אותך!
למה אתה מתייחס אליי ככה?
- מה אם אני בהיריון? - יהיה בסדר, ג׳ואני. אני מבטיחה.
מצטער, ההמחאה חזרה.
בבקשה.
- אני אוהבת אותך. - אני אוהב אותך.
אין לאן לברוח!
- אנחנו משתתפים בצערך. - לא, לא, לא, לא.
קדימה, קדימה, קדימה! מהר!
תעצרי!
לעזאזל.
אוי, לארי. אני לא רוצה…
אני לא רוצה לנהל שוב את השיחה הזו. אני…
לא, אני. אני לא משווה אותך אליו!
לא, מעולם לא השוויתי אותך אליו! ואני לא רוצה לנהל את השיחה הזו!
זה משפיל, ג׳ואן.
- אני לא יכולה יותר. - אל תזוזי!
אלוהים, היא העלתה את זה. מה אני אמורה להגיד?
אני… מבין. היא לא מחבבת אותי.
- לא, לא, היא אמרה… - אתה תיכנס לה ללב.
- ״אני לא מחבבת אותו״. - אתה נכנס לאנשים ללב, לארי.
נהדר. אני כמו קריש דם. אני קריש דם.
למעלה! למעלה!
לארי!
מהר!
קדימה, קומי. תחזיק אותה! תחזיק אותה!
טוב.
עיכוב ברציף 186.
נמלט על המסילות.
סליחה. היי.
אני צריכה לדעת לאיזה נצח הלך לארי קאטלר.
גברתי, היו לנו 425,000 לארי קאטלר.
אפשר פרטים מדויקים יותר?
- מבוקשת: נמלטת - אם ראיתם דווחו לאבטחה ג׳ואן קאטלר -
לעזאזל, לעזאזל, לעזאזל.
נמלטת מדלת אדומה. אין לבוא במגע.
סליחה.
אלוהים. אלוהים. אלוהים.
- עולם הסלבריטאים -
חשבתי על זה הרבה,
ואני חושבת שאולי כדאי שנהיה פוליאמורים.
אני לא טוב בריבוי משימות, מותק.
- מה? - אני גבר של אישה אחת.
נו באמת…
- אלוהים. - תיזהרי, גברת!
לכי לשם. לשם.
ראיתם אישה שרצה לכאן?
- לא. - היא הלכה לשם.
- תודה. קדימה, בוא. - כן, כן, כן.
בהצלחה לכם.
קדימה. זוז.
ג׳ואן.
אתה ממש רומנטיקן.
נוכל להבריח אותה לאחד הנצחים הנטושים.
לא לאחד הגזענים. את תהיי בטוחה שם.
- המאבטחים אף פעם לא בודקים אותם. - איפה הוא?
מי?
איפה לארי?
אוי אלוהים. ידעתי. ידעתי.
איפה הוא?
ממש מלחיץ שם, אה?
אינטנסיבי.
כן.
אני מכירה מקום שבו תוכלי באמת להירגע.
בחייך, מרג׳, את מכירה את הכללים.
אני רק מנסה לעזור לה.
אני יודעת מה אני רוצה עכשיו.
אני יכולה להראות לך את הנצח שלי.
הוא ממש מעבר לפינה.
שמעת את הגברת.
העדפתי את הברמן הקודם.
את נראית כמו מישהי שצריכה משקה.
כן.
לא עזבת.
לא.
החול באמת מגיע לכל מקום.
כן. מתברר שקור הוא קור.
- זה בגללך? - בהחלט.
אני סוג של מבוקשת.
לאן תלכי?
אני מכירה מקום.
זה עלול להיות מסוכן.
מתי יוצאים לדרך?
נראה כמו אוקדייל.
זה מושלם.
תרגום: גלעד וייס