Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Kur mums važiuot?
Negirdėjau. Ką sakei?
Kur mums važiuot?
Žinoma, į Havajus.
Tik pagalvok. Liaukis.
Baik ir paklausyk manęs, prašau.
Ne veltui žmonės atsigauna paplūdimiuose.
Tu skųsiesi, kad visur pribyra smėlio.
Būsiu patenkintas.
Tai svarbiausia.
Paspausk, seneli!
Uoliniuose kalnuose jauku. Šaltis ten nesikandžioja. Ten šilta.
Šaltis yra šaltas, Džoan.
Ten galima praleisti amžinybę.
Šiandien Neapolyje 29 laipsniai šilumos.
Italijoje?
- Floridoje. - Mes ne Floridos žmonės, Lari.
O Dieve. Džoan, kalbi kaip tikra snobė.
Mes ne Floridos žmonės.
Kalbi kaip Karen.
Karen yra mano draugė, ir ji serga.
Nebūtina žmogų laikyti šventu tik dėl to, kad jis miršta.
Jėzau, Lari.
Klausyk, kalnai, ledas ir sniegas.
Turėsi dėl ko skųstis. Tau patiks.
Man nepatinka skųstis. Žmonėms tai nepatinka.
Aš nenoriu pyktis. Ypač šiandien.
Žinai, žmonės miršta tokiuose suėjimuose. Mačiau internete.
Tai lyties atskleidimo šventė.
Suprantu dėmesį staigmenai…
- Tegu sureikšmina, negi gaila. - …bet kam rengti šventę?
Žinai, staigmenos man yra vienas didžiausių džiaugsmų gyvenime.
- Ar pameni… - Dabar šventę rengia dėl bet ko.
…kai buvai įsitikinęs, jog Zakas bus mergaitė?
- Švenčia kiekvieną pirstelėjimą. - Tau nepatinka šventės.
Ne, tu nemėgsti, kai būna linksma.
- Išleistuvės darželiuose. - Tau gera, kai liūdna.
Tau penkeri. Tu nieko nesupranti.
- Pasimėgaukim, ką? - Bet šventę surengti būtina.
- Didžiulę šventę. - Lari!
Galim tiesiog pasimėgauti, ką?
Šikniau!
Aš mėgaujuosi. Aš mėgaujuosi.
Džoan.
- Privalom jiems pasakyti. - Žinau.
Tik palik man šiandieną.
Semai, gali paimt balionus?
Girdžiu tave. Paimsiu.
- Mes grįžom. - Labas, Lari. Sveiki.
- Labas. Puikiai atrodote. - Mes grįžom. Eismas neįt…
- Labas. Sveikas, širduk. - Ačiū, mama.
- Sveiki. - Močiute!
Kaip smagu jus matyti, brangučiai.
BERNIUKAS AR MERGAITĖ?
Eime torto?
- Semai, balionai. - Balionai mano rankoje!
Ačiū, kad leidot čia susirinkti, seneli.
- Bus berniukas. - Iš kur žinai?
Nes pilvas žemai. Berniukas.
Kalba 65 metų patirtis santuokoje. Ką patarsit?
Susprogdink bent vieną balioną ir niekada nesužinosi!
Močiute, rūsyje radom senų nuotraukų.
Ačiū, širdele.
Kas čia?
Senelis tarnavo kariuomenėje?
Ne, mielasis. Tai pirmasis kvailai patrauklus močiutės vyras.
Jėzau Kristau, koks elegantiškas.
Kodėl palikai jį dėl senelio?
Ne, širdele.
Lukas buvo kareivis ir žuvo kare.
Lari, bičiuli, tau pasisekė.
Jis turbūt būtų puikus tėvas.
Biologija veikia ne taip.
Lari?
Jam kažkas negerai.
Nutilk, Zakai.
- Lari, kas tau? - Tėti?
- Lari!
Lari!
Spėju, nesitikėjai?
Kas čia vyksta, po galais? Kur Džoan?
Ponios ir ponai, atvykome į geležinkelio mazgą.
Prašome išlipti iš traukinio
ir pasiruošti amžinybei.
Nepirkau traukinio bilieto.
Spėju, operacija nepavyko.
Ženkite atsargiai. Svaigulys – normalu.
Į 301 mazgą atvyksta ką tik mirę iš Šiaurės Amerikos.
Kas čia vyksta?
Sveiki. Viduramžių linksmybės be raupsų.
Ei, patinka vakarėliai? Šėlk juose visą amžinybę.
Labas. Smagu tave matyti. Regis, esi naujokas.
- Kur aš? - Džesika?
Jis dar nesusisiekė.
Džesika?
- Kur aš? - Jūsų AK netrukus prieis.
- Sveikas, Sandro. Eime su manim. - Sveiki, galite padėti? Aš…
Jūsų AK netrukus prieis.
- O jūs ne AK? - Taip, tik ne jūsų.
- Eime. - Džesika?
Netrukus baigsis laipinimas į Dinglio Pasaulį 174.
Labas. Dirbi čia?
Ne, mielasis. Sveikatą taisau.
Klausyk. Man regis, mane pagrobė.
Niekas tavęs nepagrobė.
Tada kur mano šeima? Kur Džoan? Kur aš?
Tu kelių mazge. Tavo AK…
Netrukus prieis. Taip.
Kitas atvykimas po 15 min.
Paskutinis traukinys iš 301 mazgo išvyks po penkių minučių.
Džil. Visa tai nesvarbu.
Aš tave pažįstu, Džil.
Nori dėžės šardonė ir baseino.
Tikrai mėgstu šardonė.
Tuomet siūlau tau amžinybę.
Gerai.
Taip. Gerai.
Tiesiai.
Atsiprašau.
Suski tu.
Laris Katleris?
Ar čia yra Laris Katleris?
- Aš čia. - Laris?
- Aš. - Labas. Atsiprašau.
Mane užlaikė prie kitų vartų.
Kas tu?
Ana. Aš esu tavo AK.
- Ką reiškia AK? - Anapusybės koordinatorė.
Tokio darbo nebūna.
Tu numirei, Lari.
Ne.
Tu negyvas.
Ne. Netiesa. Aš susitrenkiau galvą. Ir…
Mergaitė.
Eime su manim.
Klausyk, sėdėjau aš su savo šeima
- ir staiga aš… - Numirei.
Ne, aš… Kad ir ką man…
Neskauda. Keista.
Pažvelk, Lari.
Kaip tai įmanoma?
Patekęs čia, įgyji išvaizdą, kokios buvai savo laimingiausiu metu.
Bet kurio amžiaus.
Štai kodėl čia pilna 10-mečių berniukų
ir nedaug paauglių.
Šūdas. Džoan. Džoan, mano žmona. Turiu grįžti.
Lari. Pažvelk į šviesiąją pusę. Tavo penis vėl veikia.
- Labas, Ana. - Mano…
Mano penis visada veikė.
Čia nėra ko gėdytis. Esam visko matę.
Taip. Jei būčiau miręs,
man nerūpėtų, ar veikia mano…
Penis.
Nejausčiau dabar gėdos ir susierzinimo,
nes rojuje niekas nesierzina.
Ten žmonės kalba keisčiausius dalykus.
Lari, kas yra siela?
Nežinau. Gal tobula žmogaus versija.
Ne. Tai tu.
Ne, negali būti.
Jei gyvas buvai niurzglys, Lari, ir po mirties gali toks būti.
Ar gyvenime buvai niurzglys, Lari?
Paklausyk. Aš dabar reikalingas žmonai.
Atleisk. Nieko nebus.
Pabusk, Lari. Pabusk. Nagi, vyrioke, pabusk.
Kas čia, po galais?
Jei sapnuotum, nejustum skausmo.
Aš ir nejaučiau.
Penio tema dažniausiai pradžiugina senukus.
Klausyk, noriu pakalbėt su Dievu. Štai ko noriu.
- Noriu kalbėt su viršininku. - Esu tokių mačiusi.
Kodėl iškart to nesakei?
Turime daugybę amžinybių.
Kuo domiesi? Naujuoju Testamentu, senuoju? Induizmu, budizmu?
- Rinkis. - Pala. Tai Dievo nėra?
Aš nežinau. Bet, klausyk,
po poros šimtų metų vienoje iš tų amžinybių
tai tau jau neberūpės.
Kas tavo viršininkas?
Frenkas.
Gerai, tada kas Frenko bosas?
Tomas. O koks skirtumas? Liaukis.
Nėra laiko. Manęs laukia kiti klientai, Lari, prašau.
Gerai.
Atleisk, kad maniau, jog rojus būna kitoks.
Čia ir nėra rojus.
Tai trumpas sustojimas prieš amžinybę.
Tu nusipelnei gyvenimo, verto amžinybės.
- Tikrai? - Tai tik toks posakis.
Amžinybę gauna visi.
Geri, blogi ir negražūs.
Vadinasi, „gyvenk teisingai“ nieko nereiškia?
Deja, taip.
- Raudonųjų durų pabėgėlis. - Nelieskit manęs!
- Ne! - Netrukdykite.
- Nekreipk dėmesio. - Atstokit!
Tik niekada nebėk pro raudonas duris.
Aš ten negrįšiu. Nebegaliu.
Ateik čia. Ateik…
- Paleisk mane. - Lari, eime. Eime.
Baigiasi laipinimas į Alpių Pasaulį 234.
Štai kur gyvensiu?
Tik kol išsirinksi tinkamą amžinybę.
Bet pakalbėsim apie tai vėliau.
KATALIKŲ PASAULIS KOKS GYVENIMAS BE KALTĖS?
- Kodėl ne dabar? Aš miręs. - Štai. Jau priėmei.
Spintoje rasi mėgstamiausius savo drabužius,
jei norėsi pasivaikščiot.
Ana?
Ar ne 1840 m. Airijoje kilo pražūtingas badas dėl bulvių maro
ir britų vykdyto likusio maisto eksporto?
Ne čia.
AIRIŲ KAIME BADAS NEEGZISTUOJA
Ar svajojai tapti kapitonu nuosavo…
Nekenti drabužių, bet turi rengtis, nes šalta?
Čia, Natūralistinėje valstijoje 454 visad tvyro švelni 22 laipsnių šiluma.
Puikiai atrodai, Džimai.
Jam sunkus širdies priepuolis.
Išsiurbt skysčius, po velnių.
Mes jo netekome.
MEDICINOS PASAULIS PATIRTIS NEBŪTINA
Tačiau sutikai mane.
Jei mirėte smurtine mirtimi,
kreipkitės į mūsų anapusybės koordinatorius.
KAPITALISTINIS PASAULIS
Koledže aš eksperimentavau.
PASAULIS BE VYRŲ – PAKAKS JAU TŲ VYRŲ
REGISTRACIJA BAIGTA 443 PILNAS
TUOJ REGISTRUOSIME Į 444
BARAS
Labukas.
Labas.
Painus metas?
Tikra tiesa.
Atsiprašau, aš vedęs.
Kas jei tau pasakyčiau,
jog galiu palaikyti tau vietą karščiausioje amžinybėje…
Mardže. Žinai taisykles. Bare jokių pardavimų.
MAISTO PASAULIS
SATANIZMO PASAULIS – 666
Prašyčiau ko nors stipresnio.
Pirma diena?
O kas tu? Koks angelas ar kas?
Ne.
Aš barmenas.
Šūdas. Ar turiu susirast darbą?
Tik jei nori čia likti.
Tai kur iš čia keliausi?
Nežinau.
Gal kur saulė ir paplūdimys.
Bet žmonai ten nepatiks, todėl ilgam ten neliksiu.
Ar AK supažindino tave su taisyklėmis?
Ne, bet ji užsiėmusi.
Aišku. Žinok,
po to, kai išsirenki amžinybę, jos keisti negali.
Jokių apsilankymų kitose amžinybėse, nieko.
Amžinybė yra amžinybė.
Ji amžiams.
O jei nesilaikysiu tų taisyklių? Negi mane užmuš dar sykį?
Techniškai užmušt tavęs nebegali.
Bet jei sulaužysi taisyklę,
per ilgai užsibūsi čia ar mėginsi perbėgti į kitą amžinybę,
tave nusiųs į tuštumą.
Tai kaip pragaras?
Panašiai.
Ten vien juoduma, trunkanti amžinybę.
Mano žmonai vėžys. Ji greit mirs.
Užjaučiu.
Baisiausia, kad miręs jautiesi kaltas likusių gyvųjų atžvilgiu.
Taip, žadėjau visada ja rūpintis.
O dabar ji serga ir dar turi išgyventi tai.
Gali kuo atskiesti?
Siaubingai neskanu.
Labas rytas, miegaliau.
Labas rytas, mieloji.
Kas per šūdas?
Kas buvo? Kaip čia patekai?
- Lari, neprisimeni? - Ko?
Ne, negali būti. Tikrai?
Ne, juokauju. Aš turiu raktą.
- Kodėl turi raktą? - Nesvarbu.
Matau, vakar pasilinksminai.
Aš miręs. Tikrai nesitikėjau pagirių.
Tikrai. Labai dažna klaida.
Turiu klausimą.
Klausk.
Tie, kas čia dirba, atsisakė vykt į savo amžinybę. Kodėl?
Kai kam nepavyko susitaikyti su mirtimi,
o kai kas laukia savo mylimųjų.
O kai kas neapsisprendžia, ir su šitais sunkiausia.
O kodėl tu likai?
Papasakosiu kitą kartą.
Sakyk man.
Kur vyksi? Apsisprendei?
Ne. Turiu sužinoti, kaip Džoan.
Kaip sužinot, kiek jai dar liko?
Atleisk, niekaip. Niekuo negaliu padėti.
Vadinasi, nieko vertos tos pasakos, kaip mirusieji žiūri iš viršaus?
Susierzinai?
- Ne, nesusierzinau. - Atrodai susierzinęs.
O kur tie, kurie mirė prieš mane? Pamatysiu savo tėvus?
Kaip man juos pamatyti?
Galėtum nuvykti pas tėvus. Bet tuomet, supranti, liktum…
- Likčiau su jais visą amžinybę. - Amžinybę.
Todėl patariame paisyti savo norų.
Žinok, kad visi egzistuoja gana gerai.
Supranti?
Džoan visuomet manė, kad mirtis
yra viena iš staigmenų, laukiančių už kampo.
Jai patiko staigmenos.
Bet ji dirbo bibliotekininke, taip?
Taip, bet ir jie gali mėgti staigmenas.
Jei norėčiau palaukti, ką turėčiau daryti?
Susirasti darbą? Tapti barmenu?
Ne. Norėtum. Tau tektų valymo darbai.
- Moki skalbti? - Taip.
Bent jau kambarys neblogas.
Taip. Bet jis tik klientams.
Jei nuspręstum likti, tektų…
Man sakė, kad pragaro nėra.
Leistumeisi į rūsį.
Rūsyje kambariai praktiškesni.
Jėzau, iškart apie pragarą.
Nekenčiate žmonių? Išbandykite Atsiskyrėlio pasaulį.
Sveiki. Atsiprašau…
ARISTOKRATO FANTAZIJA BE KALTĖS
Truktelėsite? O jūs?
TRAUKINIŲ TVARKARAŠTIS
Baigiasi laipinimas į Kaubojaus Pasaulį 167.
Rūkote, pone?
RŪKALIAUS PASAULIS
NES ANTRĄKART VĖŽYS JŪSŲ NEUŽMUŠ
Tai gali nutikti rytoj.
Arba ji gyvens dar kiek? Šešis ar septynis mėnesius?
Noriu pasakyt, aš viską paruoščiau.
Galėčiau padaryt, žinai, kad viskas būtų kaip jai patinka.
Kad jaustųsi kaip namie.
Lari, kaip romantiška.
- Gal šiek tiek romantiška. - Labai romantiška.
- Kartais būnu romantiškas. - Aš…
- Nes žinau, kas jai patinka. - Tikrai.
MANO DŽOAN, NORS NEGALIU… BET TIKIUOSI, KAD TU…
Manau, puikus pasirinkimas. Nesigailėsi, Lari.
- Padarysi man paslaugą? - Žinoma.
Perduok Džoan šį laišką.
Negaliu. Taisyklės to neleidžia.
Be to, kam laiškas, jei esu aš?
Laipinimas į Paplūdimio Kraštą 239 prie 12 vartų.
Malonu buvo dirbti su tavimi.
Taip.
Viso.
Atleiskite.
Vajė.
Gerai.
Ženkite atsargiai. Svaigulys – normalu.
Džoan.
Džoan!
Ten mano žmona.
Taip. Liaukis, bičiuli.
- Ten. - Taip, gerai. Taip.
Nagi, nagi!
Imk.
Į 301 mazgą atvyksta ką tik mirę iš Šiaurės Amerikos.
Atsiprašau. Atleiskite, kur aš?
Jūsų AK viską jums paaiškins.
Gerai. Žinot, tiesiog…
Mieloji, tavo AK viską tau paaiškins.
TAI GALI BŪT TAVO ŠNIPŲ PASAULIS
Kaip gražu.
Džoan!
- Lari! - Džoan.
- Mieloji. - Dieve mano.
Kaip aš tavęs pasiilgau.
- Labas. O Dieve. - Tik pažvelk. Man patinka.
Aš gulėjau lovoj, o tada aš… Man pasirodė, kad išlipau iš…
- Mieloji, atrodai puikiai. - …traukinio.
Visada taip!
Dieve, tu visada taip, Lari. Sakiau, liaukis tu triaukšt tuos pretzelius.
- Bet tu niekada neklausai. - Žinau.
Nesišypsok.
- Džoan? - Taip.
Paklausyk, mieloji. Turiu tau baisią žinią.
- Tu numirei. - Aš numiriau.
Taip. Kaip supratai?
Ta prasme…
Praėjo amžinybė, kol jis tai suvokė.
- Ne amžinybė. - Taip, amžinybė.
- Ne. - Tai tu esi toji žymioji Džoan.
Gerai, Lari. Tau nuskilo.
- Taip. - Taigi, kas toliau?
Taip, o dabar…
Tai buvo vėžys?
Atėmęs tave iš to pasaulio?
O kas jūs?
Klausyk, mieloji. Pagaliau mes galėsim išvykt atostogų.
Galim vykti kur tik norim, bet tik ten.
Apsisprendi ir viskas. Čia jie griežti dėl to.
Jei nori į kalnus, irgi galim,
nes nebemirsim nuo šalčio ir sniego, nes jau esam mirę.
- Šalin nuo mano klientės. - Aš ne prie tavo klientės.
- Pasitrauk. - Tylėk.
Aš laukiau šito aukso puodo 67 metus, po galais.
- Lari? - Labas.
- Atsiprašau. - Atsiprašau dėl jos.
Kas jis?
Aš Rajanas. Esu tavo anapusybės koordinatorius.
Taip.
Suprantu, visa tai pritrenkia.
Sudėtinga tai suvokti, todėl patariu
giliai įkvėpti ir iškvėpti. Tiesiog iškvėpti.
Labas, bičiuli.
Tai buvo mano barmenas.
Gal pamiršau susimokėti už gėrimus. Nemaniau, kad to reikės.
Pinigų man niekas nedavė.
Negali būti.
Atleisk, pamiršau paklausti vardo. Kuo tu vardu?
Lukas.
Čia Lukas. Mano barmenas.
Džoan.
O, ne.
Sapnuose nematydavau tavęs taip aiškiai.
O aš tave mačiau būtent tokią.
Nepasisekė, Lari.
Ne. Lukas buvo su ūsais.
Džoan jie nepatiko.
Todėl skutuosi kas rytą tikėdamasis, kad šiandien ji pasirodys.
- O Dieve. - Kaip romantiška.
Ir tu pasirodei.
Gerai, mieloji.
Gerai.
- Ką darai? - Lari?
- Gerai, mieloji. - Aš…
Eime.
- Kas jis toks? - Antrasis vyras.
- Man labiau patinka esamas vyras. - Esamas vyras.
Džoan, ar viskas gerai?
Dieve mano.
Mieloji. Man irgi buvo labai sunku.
Šaunu. Dabar savo klientei turiu paaiškinti, kas vyksta.
Akivaizdu, jog ji turės priimti labai „sudėtingą“ sprendimą.
- Gerai. - Eime.
- O Dieve, jis tikrai čia. - Ir labai patrauklus.
Jis aukštesnis?
Tai kai sakei, kad lauki…
Kasdien ją įsivaizduodavau.
Maniau, neblogai sekėsi, bet ji dar gražesnė nei prisimenu.
Tai kabinimo frazė, Lukai.
Tu buvai mano barmenu.
Ne.
- Ne. - Dieve, jis toks jaunas.
Tiks.
Jis visada buvo toks jaunas?
Sunku suvokti.
Tavo gyvenimo meilė, laukęs tavęs 67 metus.
Ir Laris.
Laris yra mano vyras.
- Vienas iš dviejų. - Taip.
Gražu.
Persirenk, pasijusi geriau nei su šiuo mirties ansambliu.
Taip, gražu.
Koks jis jaunas.
Jis toks jaunas. Aš ne…
Kaip sekasi, lėlyte?
Kaip atrodo?
Taigi… Kas…
Ką man daryti?
Pasakyk man, ką daryti.
Brangute. Skaičiau tavo bylą.
Esi protinga, aistringa ir ryžtinga.
Tikrai?
Pasitikiu tavimi, tu pasirinksi teisingą amžinybę…
- Taip. - …ir tą, su kuriuo ten keliausi.
- Puikiai tiks. - Kam tiks?
Laukei ko nors ar…
O tu?
O Dieve, Lukai. Kokia staigmena.
Kas čia dabar, Rysai?
Rajanas, jau pusvalandį kaip Rajanas.
- Taip. - Atrodai nuostabiai.
Taip. Aš ištekėjusi.
- Už jo. - Už Lario.
Laris, regis, mielas.
Klausyk, Džoan, juk turėjai minčių ar vilčių, kad taip gali nutikti?
Taip. Žinai, esu tai įsivaizdavusi.
Puiku.
Labas.
Paliksiu jus, vaikai.
Labas.
Ar bent perskaitei mano bylą?
Man tu esi ne vien žodžiai ant popieriaus. Tu apie tai neužsiminei.
Apie tai nepagalvojau. Aš ką tik miriau.
Atleisk, kad pamiršau paminėti, jog buvęs mano žmonos vyras gali būt kažkur čia.
Techniškai, nemanau, kad jis yra buvęs.
Pirmasis vyras galbūt, bet ne buvęs.
Niekad jo taip nevadinsiu.
Tik stengiuos numanyti, ką sakys Rajanas. Tarp mūsų buvo kažkas.
Puiku. Kas?
- Seksas. - Žinoma.
Žinai, kiek žmonių norėjo šitos bylos? Labai daug.
Tikrai?
Vyras, pusę amžiaus laukęs savo meilės?
Šiaip skamba liūdnokai.
Tikrai manai, kad Džoan būtent taip galvos?
- Nežinau. - Tiek to.
Neabejoju, kad panašių atvejų yra buvę.
Noriu pasakyt, nežinau. Man nepasitaikė.
Bet esu tikra, kad yra tam tikras procesas.
Jis panašus į Montgomerį Klifą.
Vajė. Neseniai būtent taip sakiau.
Montgomeris Klifas. Labai gražus vyras.
- Lukas labai gražus vyras. - Tu nepadedi.
Atleisk, bet taip yra.
Lukas žiauriai patrauklus.
Akys mėlynesnės už vandenyną. Ir turi geresnę istoriją.
Nesąmonė.
Mano istorija geresnė.
Aš 65 metus buvau jos vyras, mes turim vaikų.
Būtent. Panaudosim tai. Stiprus argumentas.
Nieko nėr galingesnio už emocinį šantažą.
- Taip? - Labai gerai.
Tai kaip gyvenai?
Gerai. Taip.
Nors buvau miręs, bet gerai.
- Atrodai tu gerai. - Taip.
Žinai, tu visada atrodei…
- Tu visad gerai atrodei. - Taip. Sakai?
Taip, aš…
Klausyk. Aš nežinau, ką sakyt.
Aš turėjau daug laiko apgalvoti, ką pasakysiu.
Turėjau labai, labai daug laiko.
Ir?
Ir galvoje tuščia.
Dėmesio. Kodas 74.
Kodas 74.
- Štai jis. - Kas čia?
Gari.
Labas, Lukai. Dirbi šįvakar?
Ne. Šįvakar nedirbu.
Pala. Ar tai…
Džoan? Ne!
- Ne, prašau. - Judinkis!
Nebegaliu žiūrėt į paveikslus.
- Siaubingai nuobodu. - Gerai.
- Aš eisiu. - Ne!
Bet, ponia, jums labai pasisekė.
Gari!
- Eik. Man jau įgriso. - Ne, meldžiu!
Judinkis!
Muziejų Pasaulis blogiausias!
O Dieve.
O Dieve. Ką jis padarė?
Jis mėgino pabėgti iš savo amžinybės.
Kartą pasirinkęs, nebegali grįžti.
Privalai apsispręst teisingai.
- Tai įpareigoja. - Taip.
Klausyk. Prisiminiau, ką norėjau tau pasakyti.
Ką?
Aš tave myliu.
Gana nebloga pokalbio pradžia.
Taip.
Žinau, tau dabar sunku, bet aš tavęs ilgėjausi.
Apie tave galvojau kiekvieną mielą dieną.
Nebuvo nė dienos, kad neprisiminčiau tavęs.
Taip. Žinai, aš…
Norėjau, kad būtum laiminga.
Norėjau, kad turėtum savo gyvenimą.
- Taip? - Taip, žinoma.
Bet aš laukiau.
Aš laukiau, nes norėjau suteikti mums šansą irgi pagyvent kartu.
Mane pykina.
- Viskas gerai? - O Dieve. Kodėl čia pykina?
Džoan.
- Viskas gerai? - Lukai? Lukai, prašau.
Man reikia pagalvoti.
Gerai?
Gerai.
Lukas?
Gerai.
- Labas, mieloji. - Lari.
Žinau, kad tau sunku, bet nesijaudink, aš čia patyrinėjau.
Ir radau gana neblogų variantų.
Atleisk, ko?
Mūsų amžinybei.
Ką?
Nuostabiai atrodai.
Ilgi plaukai tau tinka. Gražu.
Kas?
Ten viskas veikia.
Lari.
- Ką reiškia „Lari“? - Tai sudėtinga.
Mes dar prieš savaitę buvom kartu.
Daug kas nutiko per tą savaitę. Tu mirei, Karen mirė. Aš miriau.
Aš susitikau su abiem savo mirusiais vyrais.
Ir sužinojau, kad vos per savaitę turiu išsirinkti, kur praleisiu amžinybę.
Pagaliau Karen nusibaigė. Svarbi savaitė Oukdeilui.
Žinau, nuo ko pasijusi geriau.
Pritūpk.
Jėzau Kristau.
Pamėgink.
- Gerai. - Sakau tau.
- Nagi. Tūpk. - Gerai, tupiu.
Tūpk.
Taip.
Geras, tiesa?
- Taip žemai pritūpiau. - Labai žemai.
Taip. Žinau. Geras jausmas.
Ko tik nedariau.
- Gerai atrodo. - Taip.
- Atrodai gerai. - Žinau. Ačiū.
- Pasimankštink. - Ilgėjausi tokių klubų.
O Dieve.
Pažiūrėk.
Buvai teisus. Tai padėjo man pasijust geriau.
Žinojau.
Tu juokauji?
- Lari! - Per daug druskos.
Man reikia laiko.
Supranti? Aš…
Aš turiu išvalyt mintis.
Taip. Tu teisi. Elgiuosi nejautriai.
Pakalbėsim apie tai ryte.
- Ačiū tau. - Gerai.
- Kvailos pagalvės. - Tu juokauji?
Ką tu darai?
Einu miegoti.
Aš irgi pavargau.
Ilga diena buvo.
Lari.
Atminkite, geopolitiniai skirtumai nebesvarbūs.
Jūs esate mirę.
Atleisk, bičiuli, bet jau praėjo tavo septynios dienos.
Šventas šūde.
DIN MARTINAS GYVAI!
„Šventas šūde. Dėl Dievo meilės.“ Tu tikrai nereligingas?
Jis čia?
Taip, jis čia. Bet padėtis apgailėtina.
Ne, jį dievina mano Džoan.
- Jį? - Taip. Ji jį dievina.
- Rimtai? - Jis geriausias.
Gerai.
O tu jį pažįsti?
Žinoma, pažįstu.
Jis sutiktų padaryti tau paslaugą?
Su kuo tu kalbiesi? Juk tai aš. Žinoma.
- Bet neabejoji? Jis? - Taip.
Gerai.
Pažiūrėk.
Viengulė lova. Smagu, taip?
Virtuvėlė.
Patogu.
Kas pas mus šaldytuve?
Vajė.
Tau pasisekė.
Humusas.
Žinai, ką? Tiek to.
Jei man jį parūpinsi, aš iš čia greit dingsiu.
- Man patinka. - Tai daug ką išspręs.
Man patinka. Tu susikaupęs.
- Sieki tikslo. - Koks čia kvapas?
- Humuso. - Ne, ne jo.
Aš…
Gerai.
Pagalvodavote, jog būtų smagu gyventi Vokietijoje 4-ame dešimtmetyje be nacių?
Tai įmanoma.
VEIMARO PASAULIS 100 PROC. BE NACIŲ!
Kad būtų kava.
O kad būtų kava.
Lari.
Žinau, bet turiu tau staigmeną.
Ne. Noriu mažiau staigmenų.
Nenoriu nei vienos staigmenos.
Džoan, pažadu, tau ji patiks.
Juk pasitiki manim, taip?
Taip. Gerai.
Taip.
Ji manimi pasitiki.
Kitas traukinys atvyksta po 15 min.
Atrodai nuostabiai.
- Ačiū, mielasis. - Taip.
Tau įdomu?
- Žinoma. - Nutuoki, kas tai galėtų būti?
Ne.
- Prašom. - Kaip miela. Tik pažiūrėk.
Čia tau.
Reiktų burbuliukų.
Tai…
Miela.
Kas? Ne. Čia dar ne tai.
Vajė.
Šviesą!
Žiūrėk, kas ten.
- Mielasis, ar ten… pala, Lari. - Taip.
Visi myli ką nors kada nors
- Ką aš tau sakiau? Ką sakiau? - O Dieve!
Štai jis.
Visi kažkaip įsimyli
- Žinau. - Vajetau.
- Skiriama Džoan. - Man pavyko, ką?
- Tikrai pavyko. Tu šaunuolis. - Ką aš tau sakiau?
Nuostabiai dainuoja.
Mano laikas…
- Jis puikiai atrodo. - Vajė. Tikrai.
…dabar
Nieko.
- Spėju, jis vis dar mėgsta išgerti. - Taip.
- Arba jis jau seniai nedainavo. - Taip.
- Ir tai skiriama Džil. - Džoan!
Kažkaip įsimyli
Širdis man šnabžda
Susiimk.
- Lari, ar čia tikrai Dinas Martinas? - Nežinau.
…yra čia
Šūdas.
- Aš tuoj. - Gerai.
Ana, kas jis, po velnių? Čia ne Dinas Martinas.
- Labukas. - Žinoma, ne jis. Čia Ričardas Džonsonas.
- O, ne. - Žvaigždžių mėgdžiotojai irgi miršta.
- Kodėl nesakei? - Maniau, tu supratai.
Man pasirodė keista, jog kartojai: „Jį Džoan dievina“.
Aš tokia: „Ričardą? Džoan dievina Ričardą?“
Juk supratai, kad aš ne apie jį.
Kai dabar pasakei, suprantu, jog tikrai galėjau susiprasti.
Prašau. Aš toks vienišas.
Be to, jis siaubingas alkoholikas ir, pamiršau tau paminėti,
ir tai mano kaltė.
Tai tikrai tavo kaltė.
Blogesnio scenarijaus nė įsivaizduot negalėjau.
Padėk šioms Mėlynoms Akims su pamėlusiais kiaušais?
- Ne. - Vajė…
Labas, Lukai.
- Mėlynos Akys buvo Frenkas. - Šaunuolis, Lukai!
Padėtis pablogėjo. Labai pablogėjo.
- Ar tau viskas gerai? - Taip.
- Taip? - Taip, ačiū. Atleisk.
Dėkinga tau, kad ėjai pro šalį.
Šiaip jau aš…
- Buvai… Ne. - Atsidūriau čia, nes…
Lukai, vesk ją atgal į kambarį, į karštą vonią.
Gerai. Manau, mums…
Nežinau, ką jis sau manė. Ir kodėl tu…
- Kas tau negerai? - Žinau. Aš stengiuosi.
Maniau, bus tikras Dinas Martinas. Prisiekiu Dievu.
- Kas tau negerai? - Nustokit! Liaukitės!
Judu, eime su manim.
Ne.
Judu, likite čia.
Atsiprašau. Atleiskite.
Atleiskite.
Prašom.
Galėjau ir pats susidoroti.
Taip.
Žinot, mano senelį kartais apimdavo psichozė.
Gal ši bėda persiduoda antrajai kartai, nes to tikrai negali būti.
Dėl Dievo, kaip tai gali būti tikra? Dieve mano.
Ar čia pragaras?
- Formaliai, pragaras ne… - Ne! Neleidau kalbėti.
Ar supratai, kas čia per vieta?
Ne. Su laiku tik painiau atrodo.
Būkite ramūs. Viskas yra taip, kaip turėtų būti.
Duokš telefoną. Duok.
Labukas. Kalbame, gal galima padaryti mažytę išimtį?
- Tai mano idėja. - Tai mano idėja.
Aš pagerinau jo idėją. Aš turiu planą.
Tai dėl kontrolės?
Taip.
- Taigi? - Gera žinia.
- Kalbėjau su Frenku ir… - Tai aš kalbėjau su Frenku.
Esmė ta, jog buvo pakalbėta su Frenku.
Jis pakalbėjo su Tomu, o jau šis pakalbėjo su tuo, kur labai aukštai.
- Pačiu svarbiausiu. - Kevinu.
Ir mūsų planą patvirtino.
Ana, tai koks planas?
- Taip, atleisk. Tipi… - Tipiškai…
Ana. Tu Ana?
- Ne. - Būtent.
Įprastai, atsidūrę čia
jūs turite išsirinkti amžinybę ir viskas. Bim bam bum.
Tačiau šiomis išskirtinėmis aplinkybėmis jums suteiktas ypatingas leidimas.
Džoan leista apsilankyti dvejose amžinybėse.
Su kiekvienu jos vyru.
- O tada? - Tada ji apsispręs.
Ir išsirinks vieną iš jūsų.
Scenarijus su didžiule atsakomybe.
Galėtumėte visi išsirinkti tą pačią amžinybę
ir viskas.
Bet šiuo atveju liktumėte ten amžinai.
Gal ir neblogai.
- Ne. - Man įgriso…
Man įgriso, kad jis nuolat tyko šešėly.
- Tyko šešėly? - Sėlina.
- Sėlina? - Taip. Esi tikras sėlintojas.
Tik ir lauki, kad nutrauktum pusę amžiaus trukusią santuoką.
Atleisk, kad žuvau gindamas mūsų šalį.
- Tai buvo Korėja, bičiuli. Atvėsk. - Ką pasakei?
Juk ne į Normandijos pakrantę išsilaipinai, tiesa?
- Ką tu darai? - Kur buvai?
Nustokit!
- Vožk jam, Lari. - Liaukitės!
- Gausi tu man. - Taip, Lukai!
Liaukitės! Girdit?
Mes tai darysime!
Taigi, tiesiog…
meskite monetą ir nuspręskite, kuris bus pirmas.
Ne.
Nepakęsiu, kad mano žmona vyktų kažkur su kitu vyru.
Derėjo apie tai pagalvot prieš vedant kito vyro žmoną.
Berniukai!
Kuris vyks pirmas?
Aš turiu monetą.
Šūdas.
- Ar čia pretzelis? - Ne.
- O Dieve. - Vis dar valgai pretzelius.
- Taip. Ramiai. - Mesk.
Skaičius ar herbas?
Skaičius.
Kita stotelė – Kalnų Pasaulis 312.
- Kas? - Aš tiesiog…
pamiršau, koks esi gražus.
Mes buvom patraukli pora.
Liaukis.
Visi manė, kad pastojau, ir tu privalėjai mane vesti.
Taip, ne. Mano motina nuliūdo,
kai pasakiau jai, kad nesilaukiau, nes ji…
Ji labai laukė gražių anūkų.
Mano vaikai nėra negražūs.
Neabejoju, jie gražuoliai.
Man tai nerūpi.
Aš taip nemaniau.
Taip. Nes man nėra svarbu gražūs vaikai.
Man irgi ne tai svarbu.
Taip.
Man nerūpi vaikai.
Puiku.
Tai puiku.
Mano prisiminimuose dangus mėlynesnis.
Ar jis visad buvo tokio atspalvio?
Taip. Visada.
Ar tie debesys juda?
Taip.
Jie juda.
O tu tai taip įsivaizdavai?
Čia tobula.
Vajė. Gerai.
Gerai.
Antrąkart nenumirsiu.
Antrąkart nenumirsi.
Gerai.
Viskas gerai?
- Taip. - Taip?
Ne, mes nežinojome, kur dėti šiukšles.
Nežinojome, kad buvo vieta, kurios nepasiekė lokiai.
Šaltas. Ar visada buvo toks šaltas?
Šaltas.
Sušildykime tave?
Man nepatinka, jog Lukas visiems giriasi, kad žuvo kare.
Lari, jis žuvo kare.
Ne, žinau, bet jis nuolat tai kartoja. „Karas“, lyg būtų kažkas šaunaus.
Manau, metas liautis pykti dėl jo akivaizdaus didvyriškumo,
nes nemanau, kad tai bus stiprus mūsų argumentas.
Bėda ta, jog Lukas visada buvo prisiminimas.
O aš nežinau, kaip varžytis su prisiminimais.
Mes visi esame prisiminimų rinkiniai.
Tai liūdina. Man tai nepatinka.
Svarbiausia tau reikia nuolat jai priminti,
už ką ji tave pamilo.
Jei atvirai,
nežinau, už ką ji mane pamilo.
Tau teks tai išsiaiškinti. Ir greitai.
Turiu surasti čia vieną žmogų.
Čia jau kita šneka. Kita šneka.
Čia patiktų mano proanūkei Šarlotei.
Ji nuotykių mėgėja.
Kaip ir jos mama, manau.
- Atleisk. - Viskas gerai.
Neabejoju, ji tavęs ilgisi.
Ar tau priimtina? Kalbos apie…
- Taip. - Gerai.
- Tu nepyksti ant manęs? - Už ką?
Šešiasdešimt septyneri metai, supranti?
Po dvejų metų ištekėjau dar kartą, o tu laukei 67 metus.
Šešiasdešimt septynerius metus. Oho.
Taip.
Palyginti su amžinybe, vienas gyvenimas nieko nereiškia.
Jėzau, tu tobulas.
Aš nesu tobulas.
Taip kalba tobuli žmonės.
Gerai. Man nepatinka kalbos apie tavo vaikus
ir tavo anūkus, ir jų vaikus, aišku?
Nejaučiu jiems neapykantos.
Gerai.
Bet man skaudu, jog tai nutiko ne mums.
Džiugu, kad susilaukei jų.
Džiaugiuosi, kad nugyvenai laimingą gyvenimą.
Eidavau į prieplauką, tikėdamasi, jog grįši.
Stebėdavau iš laivo išlipančius kareivius,
nes buvau įsitikinusi, jog įvyko klaida.
- Kad tu būsi tarp jų. Ir… - Džoan.
Sėdėdavau, žiūrėdavau ir laukdavau.
Taigi, aš…
Aš laukiau tavęs, Lukai.
Taip.
Eikš.
Jei nebūčiau mirusi, imčiau nerimauti, jog ketini mane užmušti.
ARCHYVAI
- Ar pasitiki manim? - Žinoma.
Eime.
Sveiki, pone Fenvikai.
Tiesiog Fenvikas.
Taip. Mes čia dar nesame buvę…
Individualūs ar bendri?
- Bendri. - Eksponatų neliesti.
Atminkite, eksponatai nėra tikri.
Mes neatsakome už emocines traumas.
Laimingų išgyvenimų.
Pasiruošusi?
Kam?
Tokios vietos yra visose amžinybėse.
Mes jas vadiname archyvų tuneliais.
Ką tai reiškia?
Nežinau. Nesu buvęs nė vienoje amžinybėje.
Išsiaiškinsime kartu.
Labas. Kuo tu vardu?
- Taip, tu. - Džoan.
Taip.
- O kuo tu vardu? - Lukas.
Malonu susipažinti, Lukai.
- Lukai. - Džoan – gražus vardas.
Nesu tavęs čia anksčiau matęs.
Aš šiame mieste neseniai.
Gyvenu čia, už kampo…
Brajer Klife?
Eime.
- Labai jaudinausi. Pažiūrėk. - Aš ne apie tai…
Pažvelk, kokia tu.
Džoan, aš labai tave myliu.
Eime.
Ne. Lukai, eime.
Gana aistringai.
Liaukis!
Nenoriu šito matyti.
Aš tave myliu.
Blogiausia diena mano gyvenime.
Lukai.
Aš taip tavęs ilgėjausi.
Taip.
Eime iš čia.
Lukai, prašau.
Aš šito neprisimenu.
- Tau nereikia to matyti. - Ką jis veikia mūsų prieplaukoje?
Eikime iš čia.
Prašau…
O Dieve, Lukai. Prašau.
Ar tekėsi už manęs?
Žinoma.
Jis pasinaudojo jos mirtimi. Tai savanaudiškumas.
- Kaip pasakysi. O kas ta Karen? - O Dieve. Kaimynė.
Ilgiausiai buvusi Oukdeilo namų savininkų asociacijos nare,
ir nuolat apie tai primindavo.
Nuolat klijuodavo lipdukus su pastabomis ant mano durų.
- Itin pasyviai-agresyvi moteris. - Atėjome.
- Nespausk manęs. - Atleisk.
Lari. Girdėjau apie pretzelius.
Karen. Tu vis dar sena.
Man 72-eji, labai ačiū.
Taip, ne.
Atleisk, tiesiog retai toks amžius būna laimingiausias.
- Pameni, kai mirė Džimas? - Tada buvai laimingiausia?
- Kai mirė tavo vyras? - Džimas buvo labai brangus.
Tą vasarą išvykau į keramikos atsiskyrimą su savo drauge Barb…
Taip.
Mes su Barb buvom meilužės.
Aš ne…
Buvau tikra lesbietė net tris mėnesius, jaučiausi pasakiškai.
Bet paskui grįžau. Vaikai, anūkai,
bažnyčios grupė, ir aš vėl tapau sena niurzgle.
Štai kodėl buvai su manimi tokia pikta.
Ne. Tiesiog tu man nepatikai.
Aišku.
Bet ilgainiui nuomonę pakeičiau.
Tu moki įtikti žmonėms, Lari.
Aš galvoju…
Paryžiaus Kraštas.
Septintojo dešimtmečio Paryžius, bet ten kalba angliškai su akcentu.
Ir turi pilietines teises.
Kaip suprantu, lauki Džoan.
Ne, ji jau čia.
Baisi savaitė Oukdeilui.
- Tai kur keliausite? - Tai sudėtinga.
Tu irgi gėjus?
- Būtų kur kas paprasčiau. - Tik pažiūrėk.
Atrodai nervingas.
- Man karšta. - Pagalvok.
Blogiausias dalykas tau jau nutiko.
Norėtų.
- Pasakok. - Štai kas nutiko.
Klausyk, turiu klausimą
ir, po galais, užduosiu jį Karen.
Tai klausk pagaliau.
Karen, ar Džoan minėjo…
Už ką ji mane pamilo?
Karen, sakyk ką nors.
- Bet ką. Tik netylėk. - Aš…
Ką nors.
Aš nežinau. Tiesiog pamilo.
Aš nemaniau, kad po Luko mirties ji bus laiminga,
bet tu padarei ją laiminga.
Tu savo gyvenimą paskyrei tam, kad ji būtų laiminga.
Argi to nepakanka?
Lukas čia.
Džoan Lukas?
Buvo tikras gražuolis.
Apsimesdavau, kad jis man patinka.
- Bet iš tiesų nepatiko. - Nes buvai slapta lesbietė?
Būtent.
Bet vajė.
Jis buvo tobulas.
Paklausyk.
Niekas nėra tobulas.
Niekas nėra tobulas!
- Lari, nebūk toks! - Niekas nėra tobulas!
- Lukai, gali nusiraminti? - Dėl ko?
Žinai, o gal…
Gal jis tokiu būdu leido suprasti,
kad sutinka, jog tu amžiams būsi man brangus?
Liaukis, Džoan. Jis lindo tau į subinę.
Ji manipuliavo tavo gedulu.
- Ne. - Slidus žaltys.
Netiesa, girdi?
Tu išvykai.
Aš neišvykau. Aš žuvau.
Ar būtum sutikusi tekėti, jei nebūtum gedėjusi?
Aš niekada nesilioviau gedėjusi.
Ar būtum sutikusi?
Lari! Klausyk.
Aš tave palaikau, bet taip nieko nebus, girdi?
Svarbus čia ne jis, o jūs su Džoan.
Šią moterį mylėjai 65 nuostabius metus,
ir padarei ją labai laiminga.
Svarbu parodyti tai pačiai moteriai, kad esi pasirengęs
daryti tą patį visą amžinybę.
Ar tai suteiks jai laimės?
- Gerai. - Koks iškrypėlis
palieka nerakintas duris?
- Gal jis neturi ką slėpti. - Ne, visi turi ką slėpti.
Truputį dramatiška.
Čia iš tiesų sunku sekti laiką, todėl žaviuosi juo.
Labai praktiška.
Lari, liaukis.
Ar tobulas vyras žiūrinėja tai?
Pats niekada nežiūrėjai pornografijos?
O čia? Telefonų numeriai.
- Taip, numeriai. - Čia net su lūpdažiu.
Vadinasi, bučiavosi.
Taip, 67 metai. Ką pats būtum daręs?
Lari, liaukis. Pakaks. To jau per daug.
Taip. Ką aš darau? Eime.
- Eime iš čia. - Kas čia…
Ak, tu gyvate.
Akivaizdu, pasimatymas nepavyko, taip?
Tu ja pasinaudojai.
Ką čia šneki?
Pasipiršai pasinaudojęs manimi.
Pasinaudojai mano mirtimi, kad įsirangytum į jos lovą.
- Neturiu šito klausyti. - Man buvo skaudu palikti ją vieną.
Nuoširdžiai norėjau, kad ji ką nors susirastų.
Taip.
Bet verčiau ji būtų likusi viena nei su tavimi.
Aš stengiausi.
Čia plaukų dažai?
Liaukis!
Nosis!
Atstok nuo manęs!
- Atstok! - Atstok.
Ir viskas? Tai viskas, ką galite?
Aš tavęs neišdaviau, Lukai.
Aš net nepažinojau tavęs.
Taip. Tai kodėl pasipiršai prieplaukoje?
Lari.
Traumotologai kviečiami į 145 mazgą.
Atvyksta nukritusio lėktuvo keleiviai.
- Nuveskime tave kur tyliau. - O Dieve.
BROMANSO PASAULIS JAUSMAI PAGEIDAUJAMI
Baigiasi laipinimas į Vidurinės Mokyklos Pasaulį.
Kas blogai su šiomis amžinybėmis?
Kai kurios užpildytos.
Kitos išėjo iš mados.
Kai kurios buvo ne itin politiškai korektiškos pagal šių dienų standartus.
MARKSISTŲ PASAULIS KLOUNŲ PASAULIS
O kas nutiko žmonėms, kurie ten buvo?
Jie vis dar ten, gyvena savo pomirtinius gyvenimus.
Aišku.
O Dieve.
Nežinau, ką daryti.
Nugyvenai savo gyvenimą nerimaudama dėl kitų.
Metas pasirinkti, kas geriau bus tau pačiai.
Leisk atspėsiu.
Lukas bus geriau?
Noriu, kad pasirinktum Luką, nes su juo negyvenai.
Amžinybė – ilgas laikas apgailestavimams.
Bet tai tavo sprendimas.
O Dieve. Kas, jei aš nežinau, ką rinktis?
Tuomet turi sužinoti.
Atleisk.
Geros dienos paplūdimyje rytoj.
Ten rojus, galų gale.
Nemaniau, kad čia bus tiek žmonių.
- Viskas gerai. - Populiari vieta. Viskas gerai.
Įdomu, kur gauti skėtį?
Taip, manyčiau, jį turi tiesiog duoti. Ir kėdę.
Pažiūrėk, koks vaizdas.
Tu buvai tokia graži, mieloji.
Norėjau pasakyt, tu esi labai graži.
Visada buvai labai graži,
- niekad nebuvai negraži. - Aš supratau, mielasis.
Buvai teisus. Būtų buvusios smagios atostogos.
Mums nebūtina vykti čia.
Jei nori kitos amžinybės, galime…
Aš ir į patį kosmosą vykčiau.
Kad tik ten neskraidytų Lukas.
Tu irgi puikiai atrodai.
Saugokis!
Čia ne golfas, idiote!
Lari, čia vaikas.
Jam gal 90 metų.
Aš miriau devynerių.
- Taip. - Partrenkė automobilis.
Bent jau greita mirtis buvo.
Ne itin.
Miriau labai iš lėto.
Mielasis, gal eime iš čia.
Gerai.
Kokios buvo mano laidotuvės?
Padorios?
Taip, tau būtų patikusios.
Rimtai?
Tu, žinoma, būtum bambėjęs, bet jos buvo gražios.
Zakas sakė kalbą.
Mėgino juokauti?
Taip, mėgino. Bet buvo miela.
Vaikai labai liūdėjo.
Kas labiausiai?
Nesakysiu.
Mieloji, atleisk, kad nebuvau šalia, kai tu…
Supranti.
Taip, bet tu manęs laukei atvykstančios.
Vaikai džiaugsis, jog mes kartu.
Lari.
Suprask, jog mano padėtis yra siaubinga.
Ne. Aš nesuprantu.
Suprantu, kad mylėjai Luką.
Mylėjau Salę Daniels devintoje klasėje.
Jis man nebuvo vaikystės meilė, Lari. Jis buvo mano vyras.
Taip, bet mes kartu kūrėme gyvenimą, kurio dabar nori atsisakyti.
Neturėjau progos nugyvent gyvenimo su Luku.
- Jis laukė, Dieve, 67… - Šešiasdešimt septynerius metus.
Suprantu. Būčiau padaręs tą patį.
Tu žinojai, kad greit mirsiu.
Būčiau laukęs tiek, kiek prireiktų.
Tikrai.
Jau darosi vėlu. Gal grįžkime, mielasis, gerai?
Esi idiotas, Lari.
Laikykis.
Aš laikausi.
- Perkelk svorį. - Gerai, gerai.
- Tik nesusižeisk. - Tu mus apversi.
Negaliu tavęs pamiršti
Prisimenu tave
Negaliu tavęs pamiršti
Mylėsiu tave visada
Kadaise buvome laimingi
Nerūpestingi ir linksmi
Eime, noriu pamatyt vaikus.
Bet vos ne ten pasukusi,
gali likti įstrigusi baisiame košmare.
Pamiršk. Maniau, bus įdomu.
Žinau. Aš tik noriu tave apsaugoti.
Ne, tu saugai save.
Ką bijai pamatyti?
Nesvarbu. Tiek to.
- Juk nežinai, kas vyksta… - Tiek to, mielasis.
Kas ten gali nutikti.
Palauk. Džoan…
Žiūrėk. Kokios nuliūdusios.
Lari, prisimeni mūsų pirmąjį pasimatymą?
Prakiuro padanga.
Pameni, ką pasakei, kai sustojome?
Pasakei: „Tobula vieta padangai prakiurti.
Platus kelkraštis, nuostabi diena, mažai automobilių.“
Kol supratau, jog neturiu atsarginio rato.
Taip, bet man to neparodei.
Tuomet atrodei tokia nelaiminga.
Jaučiau, jog privalau būt tau stipri atrama.
Norėjau, kad viskas būtų gerai.
Net ir ta prakiurusi padanga.
Tu ir pasirūpinai, kad viskas būtų gerai.
Mes nugyvenome nuostabų gyvenimą.
Ateik čia.
Man nerūpi, kokia bus amžinybė.
Kad tik būtume kartu.
Taigi.
- Tai kas vyksta? - Kas…
Taip, ką jūs…
Manau, turite paklausyti, ką pasakys Lukas.
Man labai gaila, Lari.
Žinoma, nes po to, kai Laris įsilaužė į mano butą…
- Po ko? - Ne, durys buvo atidarytos.
- Ar buvo? - Jėzau, Lari.
- Kas čia tokio? - O kas čia?
- Suteik mums garbę. - Klausyk, šitą…
- Galiu paaiškinti. - Skamba baisiau nei yra.
- „Brangi Džoan, aš…“ Ne. - Ne. Atiduok.
Dabar to daryti nebūtina.
- Mieloji… Atiduok… - Džoan, noriu, kad žinotum
- tiesą apie šį žmogų. - Leisk man…
Eik atsiprašinėti.
Suprantu, bet nežinai konteksto, mieloji.
Žino.
Atleisk, sakei,
kad lauksi kiek reikia,
bet neištvėrei nė savaitės?
Ištvėriau. Sakau… Aš…
Norėjau paruošti mums amžinybę…
Ir manei, kad aš tavęs ieškosiu?
Taip, nes esi mano žmona.
Atleisk, tu tikrai ketinai mane apgaule nusitempti į amžinybę?
Neketinau apgaudinėti, girdi? Aš tikrai…
Prisiekiu Dievu, maniau, elgiuosi teisingai.
Dieve. O aš kankinuosi negalėdama apsispręsti.
O tu…
Dieve, tu toks savanaudis!
- Aš savanaudis? - Taip.
Tai tu savanaudė, nes čia tu
renkiesi vyrą kaip kokiam…
restorane.
Neabejoju, kad jau permiegojai ten su ponu Tobuluoju.
- Aš nesu tobulas. - Ne, jei atvirai.
Bet žinai, ką?
Taip, galvojau apie tai.
O kas nenorėtų tokios ugningos, aistringos meilės?
- O taip. - Ne.
Spėju, visi buvo teisūs.
Dėl ko, Lari?
Kad nemylėjai manęs taip, kaip jį.
Aš buvau tik paguodos prizas.
Aš…
Žinau, kad man jis niekada nemeluotų.
- Rimtai? - Taip.
Žinojai, kad jis dažo plaukus?
Žinojai, kad jis turi įtartinai didelę pornografijos kolekciją?
Jėzau Kristau, Lari.
Žinau apie „Playboy“ garaže.
Servetėlės. Apie jas pasakyk.
Taip, dar servetėlės.
Jis turi visą krūvą servetėlių su moterų numeriais.
Apie ką čia jis? Ogi apie įsilaužimą.
Ne, matai, koks jis…
- Jis slidus. - Taip?
Kaip gyvatė. Tyčia kalba aptakiai.
Kaip ir apie „karą“.
Nekreipk dėmesio, Lukai. Tu tobulas.
- Jis įtūžęs. - Ar viskas gerai, mielasis?
Aš nesu tobulas, girdit? Taip, aš dažau plaukus.
Ir taip, permiegojau su keliomis moterimis per pastaruosius 60 metų.
Aišku. Tai suprantama.
Ir su vienu vyru. Vienu.
- Nemeluok. - Dviem.
Dviem vyrais. Tik iš smalsumo. Abu kartus.
Nes prieš 30 metų man buvo užėjęs BDSM etapas…
Taip, buvo. Prisimenu lyg būtų vakar.
Taip, aš irgi.
Linksma, bet tai ne man.
Nesitikėjau, kad būsi kaip koks kunigas.
Ir, regis, buvau ėmęs plikti prieš žūtį. Aš užsišukuoju.
Taigi. Tu kartoji, kad aš tobulas, tu irgi tai kartoji,
visi sako, kad aš tobulas. Nesu tobulas. Niekas nėra tobulas.
Pagaliau. Ačiū.
Bet aš laukiau tavęs.
Aš tavęs laukiau, Džoan.
Bent jau nubrauk jam kelis taškus už seksą.
Dieve, čia tau ne varžybos, Lari.
- Tai varžybos! - Širdele.
- Žinoma, kad tai varžybos. - Tai tikrai varžybos.
- Mes čia dėl šitų varžybų. - Klausyk, Džoan.
Man įgriso šie žaidimai. Apsispręsk: jis arba aš.
Taip, turi priimti sprendimą.
- Kuris iš mūsų? - Kuris?
Vienas iš mūsų. Pasirink.
Aš manau, kad mano klientei reikia pagalvoti.
Eime pasivaikščioti. Tegu pabūna ramiai.
Eime, vyručiai išgerti.
Smagi idėja, taip?
Kažko stipraus.
Dieve.
Taip?
Girdėjau, tu irgi pakratei kojas?
Mieloji…
Mes nieko nebegalime padaryti. Sprendžia ji.
Galima ir man?
Atsipalaiduok, negalvok apie tuos vyrukus.
Mes nusipelnėme šito.
Žinai, įdomu tai, jog
tu pažinojai mane su jais abiem.
Dėl Dievo meilės, Džoan.
- Gerk. - Gerai.
- Sugalvojau tostą. Už Korėją. - Taip, tu teisus, po galais.
Apie tai beveik nėra filmų.
Išskyrus „M*A*S*H“.
Kas tas „M*A*S*H“?
Žmogau. Privalai pamatyti šį filmą.
Tada renkuosi Luką.
- Gerai. - Ne.
Larį.
Larį. Gerai.
Dieve, koks šūdas!
Atsiprašau.
PAGALIAU GALITE PALIESTI URANĄ KOSMOSO PASAULIS
- Nemanau, kad plinki. - Nenusišnekėk.
Ne.
Tai greičiausiai dvigubas sūkurys.
Žinai? Esu tau dėkingas.
Tu irgi patrauklus vyras.
Nebūtina to sakyti.
Esi geras laimikis. Toks paslaptingas.
Tipo, „aš mąstau giliai“. O moterims tai patinka.
Tikrai? Nes aš ne toks. Rimtai.
Aš miriau, o nė karto nesusimąsčiau apie gyvenimo prasmę.
Man sako: „Viskas“. O aš toks: „Logiška“.
Esi protingas. Tik per daug negalvok.
Žinai, kas esi ir ko nori, tai eik ir pasiimk.
Jei imsi mąstyti apie neribotas galimybes,
tada žinai, kas bus? Sustingsi.
- Ji tavęs neverta. - Ir tavęs ji neverta.
Esi protingas, patrauklus karo didvyris.
O nuo tavęs ji pagimdė vaikų.
- Tiesa. - Lažinuosi, tu ir prižiūrėjai juos.
- Taip, prižiūrėjau. - Į sveikatą.
Pradžioje buvo Lukas ir aš.
Paskui Laris ir aš.
- Ir, supranti, dar apie vaikus mąsčiau. - Rinksitės šią amžinybę?
Paskui darbas, darbas. Bet dabar turiu pasirūpinti savimi.
Ir…
Tu mirusi.
- Jėzau, Karen. - Nugyvenai savo gyvenimą,
ir numirei.
Tu niekam nieko neskolinga.
Gal pradėk nuo nulio.
Tiesiog kiti irgi domisi, ir man atrodo…
Mačiau šito, daugiau šito.
Ačiū, mielasis.
- Ačiū. - Gali eiti.
Tiesiog…
- Ji… - Ji tobulas žmogus.
Ji tobulas žmogus.
Ateik.
ČIA GALI BŪTI TU INFANTILIZACIJOS KRAŠTAS
KONKURENCIJOS PASAULIS KAPITALIZMO PASAULIS
Ateinu!
Ar mums šįryt skauda galvą?
Aš apsisprendžiau.
Gerai.
Pakviesiu tavo vyrus.
Man reikia į dušą.
Taip. Reikia.
Aš taip jaudinuosi. Jūs jaudinatės?
Tu tikrai turėtum nerimauti. Tu irgi.
Nesakau, kad turi nervintis labiau,
bet įtampa tvyro ore.
- Kodėl taip greit kalbi? - Jaudiniesi?
Vajė. Nes aš jaudinuosi.
Jūs turbūt dabar dedate į kelnes.
- Patylėk. - Atleisk.
Mano klientė priėmė sprendimą.
Meilė yra ryšys, stipresnis už mirtį.
Bet kai kurie ryšiai stipriau suriša.
Būna joniniai ryšiai, kovalentiniai.
Ryšys su banku.
- Ryšys su teismu. - Gerai, pakaks.
- Puiku. Ačiū. - Ačiū.
Gerai.
Taigi, Lari.
Savo pirmą rytą be tavęs aš…
Dieve, norėjau pabust kaip iš blogo sapno.
Užuodžiau tavo svylančio skrebučio kvapą iš virtuvės.
Aš…
Girdėjau bildėjimą prie galinių durų ir…
Žinai, aš net…
Aš net išmėčiau tavo pagalves ant grindų
taip, kaip tu jas išmėtai ir…
Žinai, apsimečiau…
Viskas gerai, mieloji.
Ir keista tai,
jog aš ne pirmą kartą tai išgyvenau.
Kai…
Kai Lukas mirė.
Mes neturėjome progos pamatyti, kur mus būtų nuvedusi mūsų meilė.
Bet kol buvome kartu, tu man suteikei viską.
Taip.
Taigi…
Dieve, man pasisekė
turėti jus abu, suprantate?
Gal taip ir buvo lemta.
Ką nori pasakyti?
Noriu pasakyti,
kad nusprendžiau…
Nesirinkti nė vieno jūsų.
- Nesirenki nė vieno? - Tu juokauji?
Vadinasi, įskaudinsi ne vieną, o tris žmones?
Ne, įskaudintas būtų ne vienas.
Negi nesuprantate?
Aš būčiau sužlugdyta.
Bet mes nugyvenome visą gyvenimą.
Taip. Gal gyvenimas gražus tuo,
jog jis baigiasi.
Suprantate? Gal būtent tam visa tai vyksta.
Taigi…
Taigi, nesirenku nė vieno iš jūsų.
Taip. Gerai.
PARODŲ SALĖ
BANGLENČIŲ PASAULIS - KŪNO RENGYBOS PASAULIS
Ir kurių velnių? Argi mes kam nors padedame?
- Ar mes iš viso reikalingi? - Žinoma, kad reikalingi.
Mes juos erziname.
Jie ką tik mirė.
Jie išsigandę.
Geriau būt susierzinusiam nei išsigandusiam.
Tiesa?
KITAS TRAUKINYS PARYŽIAUS KRAŠTAS 55
Tikrai neabejoji?
Taip, neabejoju.
Tuomet eime.
Beje, buvai teisus. Net piršdamasis minėjau tave.
Tu buvai vėlė, su kuria negalėjau varžytis.
Ne.
Ar nutuoki, kaip aš tau pavydžiu?
Tu su ja nugyvenai visą gyvenimą.
Žinai, kad prieš mirtį mačiau tave?
Kuria prasme?
Kramčiau pretzelį, o mano proanūkė…
- Šarlotė? - Taip.
Parodė man seną tavo ir Džoan vestuvių nuotrauką.
Ir aš užspringau.
Taip. Turiu pripažinti, nesitikėjau, kad būsi toks.
O tu esi būtent toks, kokio tikėjausi.
Tik be porno ir plaukų dažų.
Likus maždaug šešiems mėnesiams iki mirties,
man ėmė žilti smilkiniai, o aš nieko nebijojau.
Nes mudu su Džoan kalbėjome apie šeimą.
Visas gyvenimas mums buvo prieš akis.
Tada buvau laimingiausias.
Man 35-eri.
Džoan laukiasi antrojo. Vieną vakarą išėjome pavakarieniauti.
Gydytoja tada buvo mums pasakojusi apie naujus tyrimus,
rodančius, kad nėščiajai nedera gerti alkoholio.
Aš užsisakiau vyno, o Džoan gurkštelėjo iš mano taurės
ir taip švelniai nusišypsojo.
Ir nežinau, bet tą akimirką pajutau, jog mes – viena komanda.
Tau viskas gerai?
O Dieve. Turiu bėgti.
Kas čia vyksta?
Tavo AK viską paaiškins.
Kas yra AK?
186 DŽOAN KATLER
Nueisime į kavinę prie Senos, kur netikras Sartras
susimušė su netikru Kamiu. Ten kepa puikias pain au chocolat.
Ar tai Kamiu nuolat kalbėdavo apie mirtį?
Nes tuomet tai kažkaip beprasmiška.
Tikrai?
Žinai, skaičiau „Sartras pradedantiesiems“.
Kaip tariamas „Sartras“?
- Sartras. - Sartras.
Ir…
Ką čia veikia Laris?
Aš…
- Prašau, Lari. Aš jau apsisprendžiau. - Taip.
- Žinai, jog taip geriau, taip? - Tavo šukuosena kita.
- Taip. Ačiū. - Ne.
Su manim tavo šukuosena buvo kita.
Ne. Aš apsikirpau po…
Ilgi plaukai tau tinka.
Lari.
Turi vykti su Luku.
Supranti? Tu nusipelnei tos meilės, mieloji.
Tos ugningos, aistringos.
Bet su tavimi aš buvau labai laiminga.
Žinau. Bet laimingiausia buvai su juo.
- Viskas gerai. - Bet kaip tu?
Nesijaudink dėl manęs. Aš būsiu ten, kur saulė.
Aš laimingas žinodamas, kad tu laiminga.
Bet nieko nebus, jei tu nebūsi laiminga.
Lari.
Gerai.
Pasakyk Karen.
Gerai.
- Gerai. - Taip bus teisinga.
PAPLŪDIMIO PASAULIS
Traukinio durys užsidarys po 30 min.
Mieloji, jam bus liūdna matyti mūsų meilę.
Jis liko vienas.
- Labas. - Labas.
Kaip laikaisi, Lari?
Gerai.
Nepyksti, tiesa, Lari?
Turiu pripažinti, kad akimirką maniau, jog tau pavyks.
Ačiū.
Kas tai? Jūs dabar kartu?
- Taip. - Pabandysim dar kartą.
Puiku.
Tu parodei mums, kad gyvenimas be meilės beprasmiškas.
- Ką? - Atleisk man.
- Gerai. - Palauk minutėlę, prašau.
Taip. Žinoma. Jau pasiilgau tavęs.
Dieve.
Prisėsime?
Turiu pripažinti, jog didžiuojuosi tavimi, Lari.
Pasielgei teisingai.
Jaučiuosi siaubingai.
Taip. Būna.
Kartais teisingai elgdamiesi jaučiamės siaubingai.
Tu taip ir nepapasakojai, kodėl likai čia.
Čia aš…
Pasakysiu tik, kad čia mano padėtis gerokai pagerėjo.
Čia aš padedu paklydusioms sieloms atrast laimę.
Ir jaučiu tame prasmę.
Bet, laikui bėgant, ėmiau nebepaisyti žmonių gerovės.
Tiesiog stūmiau juos
greičiau į pomirtinį gyvenimą, supranti?
Pardavimai, pardavimai.
Tačiau atvykai tu.
Su ta savo nuostabia paprasta meile.
Ir priminei man, kodėl čia likau.
Taigi, dėkoju tau už tai, Lari.
Tada prašom.
Taigi,
ar išsirinkai sau amžinybę?
Taip, manau.
- Gerai. Eikš. - Kas?
- Eikš. - O Dieve. O, ne.
O, taip.
O varge.
- Taip. - Neblogai?
Tai…
Labai žavinga.
Šūdas.
Automobilio avarija.
Senatvė. Vėžys.
- Karas. - Karas? Kuris?
- Pirmasis ar antrasis? - Korėjos.
Skaitosi. Taip.
Šaunuolis.
Ačiū.
Aš labai tave myliu.
Labai.
- Sveika. - Labas.
Mėgsti skaityt knygas?
Taip. Aš bibliotekininkė, taigi…
Galiu kuo padėti?
Taip. Aš moku skaityti.
Puiku. Atėjai, kur reikia.
- Kokia čia? - Dikensas. „Didieji lūkesčiai“.
Įdomi?
Aš jos neskaičiau.
Nes Dikensas man ne itin patinka.
Netikėta.
Taip. Aš jo nemėgstu.
Tavo gražus juokas.
Ačiū.
- Aš Džoan. - Laris.
- Malonu susipažinti, Lari. - Ir man.
Taip.
Gerai.
- Štai taip. Ramiai, iš lėto. - Gerai.
Laikykis, Džoan.
Taip. Ačiū, Saimonai. Apsišik.
- Smagu. - Labai smagu.
- Geras jausmas. - Nagi, eime.
Gerai.
Kas čia?
Jis vėl kakoja? Kaip taip?
Vos ketverių mėnesių, o šika kaip didelis.
- Taip. - Mano berniukas.
- Mielasis. - Kas?
Koks kvapas.
Džanet, Konoras. Konoras, Džanet.
- Jie mirė… - Lyties atskleidimo vakarėlyje.
- Daug kraujo buvo.
Visur. Telkšojo balos.
Mes nesitikėjome. Įėjome.
Mes tokie: „Kas čia vyksta?“
Bum! Net galvos nulėkė.
Man patinka, kai tai rodai.
ARCHYVAI BILIETAS VIENAM
Ačiū, Fenvikai.
Tikrai nenori? Sniegas ką tik iškritęs.
Man vakar pakako sniego.
- Prisisnieginau. - Tikrai?
- Pasilinksmink. - Gerai. Duok bučkį.
- Gerai. - Aš tave myliu.
- Aš irgi tave myliu. Iki. - Iki.
Miela.
Tikrai?
Žinai, žmonės miršta tokiuose suėjimuose. Mačiau internete.
- Lyties atskleidimo šventėse? - Jos kvailos ir mirtinos.
Galim jiems leisti tai sureikšminti?
Suprantu dėmesį staigmenai,
bet kam rengti šventę?
Žinai, staigmenos man
yra vienas didžiausių džiaugsmų gyvenime.
Ar pameni, kai buvai įsitikinęs, jog Zakas bus mergaitė?
Dabar šventę rengia dėl bet ko.
- Tau nepatinka šventės. - Švenčia kiekvieną pirstelėjimą.
Ne, tu nemėgsti, kai būna linksma.
Išleistuvės darželiuose.
Jie dar nieko nepasiekė.
Pasimėgaukim, ką?
- Iki rytojaus. - Klausykite, ponia.
Nėra sveika čia dažnai lankytis.
Svarbu palikti praeitį.
Tobula?
Viskas gerai?
Taip.
- Taip? - Tik truputį šalta.
Nagi.
Užrašiau mus skrydžiui karšto oro balionu.
Nauja pora apsigyveno devintame namelyje.
Manau, su jais puikiai žaisim dvejetus.
Aš sprogsiu, jei susipažinsiu dar su kuo nors.
Tada dėl ko skųsiesi?
- Ką? - Liaukis, Džoan, tu mėgsti pasiskųsti.
Ne daug kam tai patinka.
Kas tau?
Padariau klaidą.
Vėl pametei savo slides?
Ne. Aš…
Aš suklydau atvykdama čia su tavimi.
Aišku.
Ką vėl ne taip padariau?
Nieko. Ne, tu tobulas. Nors sakai, kad ne, bet tu tobulas.
Esi geras, drąsus, protingas. Aš žinau.
Aš šito laukiau daugybę metų.
Šito.
Kodėl negali tuo mėgautis? Mes rojuje tiesiogine šio žodžio prasme.
Taip, atleisk, kad nesupratau to anksčiau.
Manau, kad aš
- pasidaviau visam tam sūkuriui. - Džoan, apie ką tu…
Gal gyvenime mes būtume puikiai sutarę.
Supranti? O gal ne.
Bet aš neapsimetinėsiu, kad mano gyvenimas nesitęsė po tavęs.
Aš to ir neprašau. Niekada neprašiau.
- Aš neslepiu nieko, kaip tu. - Ką tai reiškia?
Kasdien kenčiu sukandęs dantis, kai eini į tą prakeiktą tunelį.
Džoan, kartu buvom laimingiausi.
Taip. Žinoma.
Jauni, įsimylėję.
Tai buvo meilė be paskolų, darbų ar vaikų naštos.
Tokia meilė būna, kai dar nesame patyrę netekčių.
Tai buvo viskas, bet…
Meilė nėra vien tik nenutrūkstama laimė.
Taip? Ji įvairi.
Tai ir barniai mašinoje, ir vienas kito palaikymas, kai reikia,
tai augimas kartu, rūpinimasis vienas kitu.
Galime augti kartu dabar. Dabar galime rūpintis vienas kitu.
Rimtai, Lukai?
Ar aš tikrai atitinku tavo prisiminimus?
Tu taip ilgai laukei toje dirbtinoje vietoje,
bet čia, čia viskas tikra.
Ir tu gyveni ir…
Aš leidžiu tau gyventi be manęs.
Tu man leidi?
- Tu man duodi leidimą? - Gerai, atsiprašau.
- Nuskambėjo pasipūtėliškai. - Labai ačiū, jūsų didenybe.
- Esu nuolankus jūsų tarnas. - Gerai.
- Dėkoju už leidimą. - Atsiprašau.
Tai nesąžininga.
Tai nėra sąžininga.
Žinau.
Bet…
Aš privalau grįžti.
Tu iš proto išsikraustei?
Vos žengsi pro raudonas duris, tave sugaus.
Ir nukiš tave į tuštumą.
Privalau pamėginti.
Ne, neprivalai. Gali likti čia su manimi.
Prašau, pasilik.
Labai prašau.
Atleisk man.
Aš tikrai tave myliu.
Gerai.
Rankas aukštyn, Fenvikai. Atiduok raktus. Pavyks, Džoan. Tau pavyks.
Taip. Rankas aukštyn.
Rankas aukštyn, Feni.
Pasiruošęs mirti, Feni? Supjaustysiu tave, nori?
O Dieve.
Toks mielas berniukas. Jis toks mielas.
Bet aš galiu… Gerai. Taip.
Juk žinai, taip nieko nebus.
Galėtų pavykti.
Negaliu patikėti, kad tai darau.
Tau reikia, kad kas nukreiptų jo dėmesį.
Lukai…
Man labai gaila.
Taip.
Žinau.
Pameni, kaip lankiau dramos studiją?
Prašau neliesti eksponatų. Eksponatai netikri.
Ji išėjo.
- Kodėl? - Bičiuli.
Žinau. Suprantu, sunku.
Žinau.
Bet patikėk, tau palengvės.
Viskas gerai. Taip, teisingai. Išleisk skausmą, dički.
Išleisk. Išleisk viską.
Gerai? Viskas gerai.
Šiandien sunku, bet visada išaušta rytojus.
Šiandien sunku, bet visada išaušta rytojus?
- Taip. Teisingai. - Gerai.
Man reikėjo išsiverkti, manau.
Taip, suprantu.
- Pamenu, kai mano senutė… - Ačiū tau.
Užeisiu. Vardan gerų senų laikų.
Taip, bet tau reikia bilieto.
Reikia baigti su tuo savo gerumu.
Turi paskubėti.
Taip.
Viso gero, Lukai.
Viso gero, Džoan.
Taip.
ĮĖJIMO NĖRA
- Mieloji, daugiau to nebus, prisiekiu. - Ne.
Gali nusiraminti ir pakalbėti apie tai?
- Nedrįsk man sakyti, kad nurimčiau! - Štai ji!
Stok tučtuojau!
- Neatimsi mano vaiko! - O kas tau rūpi?
- Ateik čia! - Laikykit ją!
Nekenčiu tavęs!
…drįsti su manim taip elgtis?
- O jei aš laukiuosi? - Viskas bus gerai, Džoan. Pažadu.
Apgailestauju, čekis atmestas.
Prašau.
- Aš tave myliu. - Aš tave myliu.
Nepabėgsi!
- Užjaučiame dėl netekties. - Ne.
Nagi! Greičiau!
Stok!
Šūdas.
Jėzau, Lari. Nenoriu…
Nebenoriu apie tai kalbėti.
Netiesa. Aš tavęs nelyginu su juo!
Ne, aš tavęs niekada nelyginau su juo! Ir nebenoriu apie tai kalbėti!
Tai žemina, Džoan.
- Aš nebegaliu. - Nė iš vietos!
Dieve, tai ji pradėjo. Ką turėjau sakyti?
Suprantu. Aš jai nepatinku.
- Ne, ji pasakė… - Ji tave pamėgs.
- …„Man jis nepatinka“. - Tave visi pamėgsta, Lari.
Puiku. Aš kaip grybas.
Į viršų!
Laris.
Greičiau!
Nagi, kelkis. Laikyk ją! Čiupk!
Gerai.
Traukinys 186 platformoje vėluoja.
Gaudoma pabėgėlė.
Atsiprašau. Labas.
Turiu sužinoti, į kurią amžinybę išvyko Laris Katleris.
Ponia, čia buvo 425 000 Larių Katlerių.
Galima konkrečiau?
IEŠKOMA PABĖGĖLĖ DŽOAN KATLER
Velnias, o velnias.
Raudonųjų durų pabėgėlė. Netrukdykite.
Atsiprašau.
O Dieve.
ĮŽYMYBIŲ PASAULIS
Žinai, aš čia pagalvojau
ir manau, gal mums tiks poliamorija.
Aš mėgstu susitelkti į vieną užduotį.
- Ką? - Turiu vieną moterį ir viskas.
- Dievuliau. - Žiūrėkite, kur bėgate, ponia.
Ten, eik ten.
Ar matėte prabėgančią moterį?
- Ne. - Ji nubėgo ten.
- Ačiū. Greičiau. - Taip.
Sėkmės, vyrai.
Paskubėkime.
Džoan.
Tu toks romantiškas.
Galim prakišti ją į vieną tų senų, nebenaudojamų amžinybių.
Ne į kokią rasistinę, bet ten būsi saugi.
- Jų apsauga netikrina. - Kur jis išvyko?
Kas?
Kur Laris?
O Dieve. Taip ir maniau.
Kur jis?
Sudėtinga ten?
Didelė įtampa.
Taip.
Žinau, kur galėtum gerai atsipalaiduoti.
Liaukis, Mardže. Žinai taisykles.
Aš tik noriu padėti merginai.
Aš žinau, ko noriu.
Galėčiau parodyti tau savo amžinybę.
Ji iškart už kampo.
Girdėjai, ką sakė ponia.
Anas barmenas man labiau patiko.
Panašu, tau reikia išgerti.
Taip.
Tu neišvykai.
Ne.
Iš tiesų visur pribyra smėlio.
Taip. O šaltis, panašu, yra šaltas.
- Čia tavęs? - Taip.
Aš pabėgėlė.
Kur vyksi?
Žinau vieną vietą.
Gali būt pavojinga.
Kada išvykstame?
Panašu į Oukdeilą.
Čia tobula.
Išvertė Egidija Namavičė