Downloaded from YTS.BZ
FALLOUT: TIÓ DEL NECRÒFAG
Official YIFY movies site: YTS.BZ
No és Whoville, però farà el fet.
A més, tinc prou flascons per passar dotze dies de Nadal.
Veieu això?
No és un tronc, és un braç humà.
D'un home gras, concretament.
Però crema bé. No trobeu?
És sorprenent, oi?
Durant l'any, asseco uns quants braços.
Van molt bé per a l'hivern.
Sempre dic el mateix: tingues a prop armes i escalfor.
Us felicitaria el Nadal,
però aquí ja gairebé no es fa.
I del Pare Noel, ni rastre.
Em fa mal la boca de tant xerrar.
Per què no mireu el foc una estoneta?
Si m'adormo, aparteu-me el cap de les flames.
Sí, senyors. Us parla el Sr. Nova Vegas en directe des del lloc del mateix nom
i us porto les vostres nadales preferides.
Espero que estigueu ben a gust i calentons,
i no perquè estigueu perdent el coneixement,
llevat, és clar, que sigui el que voleu fer.
Cadascú tria les seves pròpies substàncies per bregar amb els horrors de la vida.
Aquesta nit, escoltaré les vostres dedicatòries
i llegiré en directe les felicitacions i les històries emotives que rebem.
Aquí en tenim una d'en Bob, des de l'antiga Arizona.
Escriu: "El meu gos es va escapar la nit de Nadal
i la història de Nadal es va repetir tal qual.
Del no-res, van aparèixer uns desconeguts que ens van ajudar a buscar-lo,
com els tres Reis d'Orient.
Jo els ajudava en qualitat d'un dels Reis,
però Déu és el rei dels reis.
Per tant, érem cinc reis i set persones en total.
Dues dones i cinc homes: cinc reis.
Dues reines més jo, més Déu: nou reis
si comptem les reines.
I cap de nosaltres sabia on carai era el gos.
Vaig pensar que era com el Jesús de la història original.
El gos era el nen Jesús perdut.
M'estava començant a posar nerviós
perquè no era només que havia perdut el gos.
Aquell gos era qui m'avisava quan venia algú.
La gent va aparèixer i no el trobava.
A més, tota l'estona em preguntaven si tenia drogues.
I en tenia, però no les volia compartir.
I em vaig enfadar i em vaig sentir culpable.
Sí, tinc problemes d'ira.
Per això, no puc compartir les drogues.
Són medicines.
En fi, resulta que el gos no havia anat gaire lluny.
M'havia sentit executar un grup de gent,
s'havia espantat i s'havia amagat als panells.
Al final, va sortir
quan vaig començar a rostir una de les persones que havia matat.
Tant de bo se m'hagués acudit abans d'executar els altres reis.
Ho vaig fer el millor que vaig poder amb la informació que tenia.
En resum poc resumit,
no sabia que em calia un gos per celebrar el Nadal
fins que el vaig intentar celebrar sense un gos.
No us sembla patètic? Em faig fàstic."
Gràcies, Bob.
Ara escoltarem una nadala que et relaxarà més ràpid
que les drogues gasoses que t'omplen la barrera hematoencefàlica.
Hola, em dic DJ Sr. Nova Vegas
i, quan us imagino asseguts i gandulejant en roba interior,
la meva imaginació comença a girar a 45 rpm.
Aquí va una cançó.
M'encanta escoltar aquests temes antics,
però no tant com les vostres històries.
Vull que m'expliqueu coses.
Us llegiré una breu història de l'Sluggins Rex,
que ens fa arribar aquest record des de les Siltlands.
"La gent es queixa del Nadal a l'Erm,
però és millor que als refugis.
De debò. L'any passat, vaig celebrar el Nadal en un refugi i va ser una llauna.
La temàtica era Nadal a Hawaii
i era penós i de mal gust.
Deien coses com 'tasta aquest porc kalua'
i t'oferien una salsitxeta.
Quina decepció.
Feia anys que no estava amb més gent,
però sabia que era lamentable.
Podríem dir que el regal de Nadal
va ser adonar-me que soc més interessant
que el 100 % dels refugiers.
Sento que el Pare Noel m'escolta.
Pare Noel, si m'estàs escoltant ara, fes que torni el porc kalua de debò.
Tots hem vist aquells porcs gegants vagarejant per l'Erm.
Jo segur que n'he vist. Com a mínim, he vist els núvols de pols que generen.
Imaginem que tots els oients organitzem una cacera.
Uns quants podem fer uns forats gegants a terra
i omplir-los d'aquelles roques calentes que hi ha ara i que mai es refreden.
Així, aquell desgraciat sabrà quin gust té el kalua de debò.
Jo el tastaré primer, ho prometo.
Així veureu si la cara se m'omple de tumors a l'instant,
com quan van tornar a cultivar blat."
Em sembla bé, Sluggins.
M'apunto a la teva cacera.
I ara, us sona aquest clàssic nadalenc?
Tant si esteu escoltant les dedicatòries com si no,
jo sempre us estimaré.
Això no canviarà mai.
Companys, us estimo a tots i a cadascun de vosaltres.
Sento que el vostre amor em retorna com un sonar.
M'arriba amb la força d'una ona expansiva.
Seguiu enviant les vostres dedicatòries.
Tenim una carta d'en Ron Emprenyat.
En Ron diu: "Estic emprenyat perquè sempre sonen les mateixes nadales.
Ja no hi veig la gràcia.
Què té a veure un nadó nascut a 8.000 km amb la meva vida?
Jo dic que l'art et mou quan parla de tu.
Si us plau, poseu rap contemporani de l'Erm."
Lamento que estiguis emprenyat, Ron,
però a l'emissora només tenim aquestes cançons.
La resta van ser cremades o robades per bandits.
I ara, per cinquena vegada aquesta nit, "Déu vos guard, senyors".
Tornem a ser aquí amb més felicitacions i dedicatòries nadalenques.
L'Andy C. ens escriu per dir-nos: "M'encanten aquests temes clàssics,
però em costa cantar nadales
sabent que m'he menjat més de cent persones."
No et preocupis, Andy. Els discos cantaran per tu.
L'Andy continua dient: "Cantar 'Rodolf, el ren del nas vermell'
ja era prou difícil després de matar un home,
però després de devorar tota la seva família,
vaig ser incapaç de cantar-la sense plorar desconsoladament.
Perds bona part de l'alegria de les festes
quan et menges la gent amb qui les celebraves.
Quan has tastat la vesícula biliar humana,
cantes 'Nit de pau'
i només penses en bilis.
És fàcil cantar-la,
però les paraules ja no signifiquen res.
Què carai és un trineu?
Deu fer 400 anys que no sento les campanetes d'un trineu.
Puc matar els meus amics i veïns i menjar-me'ls,
però la idea d'un trineu no significa res per a mi.
Em van expulsar d'un sopar familiar per mencionar que el menjar era cosí meu.
Mai parlis de qui t'estàs menjant mentre te'l menges.
La gent amb qui estava va dir que et feia venir basques.
Això no ho puc confirmar, però confirmo que es van enfadar.
Tant de bo no m'hagués menjat tanta gent.
Tenir companyia em faria sentir millor."
Andy C., jo no et puc fer sentir millor
perquè el que ens has descrit és l'obra d'un ésser malvat.
Però serà Déu qui et jutgi.
I ara, un clàssic de tota la vida.
En George Washington Thizz, de Sandy Gulch, escriu:
"La guerra no canvia mai i el Nadal tampoc.
Cada any sonen les mateixes cançons. Us n'heu adonat?"
Doncs a mi m'agrada, George.
Quan vius en un lloc on mai saps del tot on ets
perquè estàs envoltat de dunes canviants,
trobo que les nadalessón com estrelles que em guien durant l'any.
Si les sento, vol dir que s'apropa el Nadal.
Us parla el DJ Sr. Nova Vegas i m'encanta el teu estil.
M'agrades. Ho entens?
Hem rebut una carta d'un oient de tota la vida, en P., de DE.
Diu: "Escolto el teu programa cada any."
Gràcies, P.
"I penso en la gent amb qui abans passava els Nadals,
fos matant o menjant.
Com en Jimmy Cain, amb qui cantàvem nadales
per distreure els nostres objectius mentre els robàvem.
Amb el temps es va posar més i més primmirat amb la seva part del botí
i li vaig haver de ficar una bala al cervell.
O la Melissa, que feia les decoracions
i omplia els contenidors de càrrega bolcats
amb tota mena d'insectes radioactius que brillaven
d'una manera molt nadalenca.
Li van sortir uns tumors malignes i li vaig haver d'estalviar el patiment.
I què dir de la Gran Sarah,
que va crear un trineu
enganxant les nostres coses a uns brahmins enfurismats.
Plegats, vam recórrer més de 150 km a través de l'Erm.
Com que li costava donar les gràcies,
també li vaig ficar una bala al cervell.
Però penso sovint en ella per tot el temps que vaig estar assecant
i, finalment, devorant la carn abundant de les seves cames.
Tenia unes cames enormes i esplèndides.
No ho dic en termes sexuals, sinó gastronòmics.
En una cama, hi vaig trobar un quist,
on hi creixia una dent.
Posa 'Els àngels canten', si us plau."
Us parla el DJ Sr. Nova Vegas.
Si ens tenim els uns als altres,
no estem mai del tot sols en la misèria.
En Ted el Dur ens escriu des de Heartland.
Diu: "Si us plau, posa 'Let it snow'.
Enyoro la neu.
M'agradava. Crec que era freda,
però no la mena de fred que sents quan llepes urani per accident,
ni la mena de fred de quan dorms en una zona de ventilació florida.
M'encantaria poder veure neu que no fos metall radioactiu
que arriba d'algun cos cremat.
Recordo quan la neu
queia de… Com era? Dels núvols.
Intentava recordar com era anar en trineu,
però, pel que sigui, quan penso en trineus,
sempre penso en pelleringues de cossos cremats i ossos trencats.
L'any passat, pensava que havia vist neu,
però, en realitat, eren un munt de tèrmits que sortien d'un graner.
El que hi havia en aquell graner
havia de ser encara pitjor que una plaga de tèrmits.
Ara penso així."
A tots ens passa, Ted. Bon Nadal.
Empasseu-vos una mica de droga
i a veure si oblideu la vostra situació.
I això ha estat tot, canalla.
Manteniu-vos vius.
Tècnicament, jo ja no ho estic.
Soc el Sr. Nova Vegas i m'acomiado de vosaltres.
Bon Nadal a tothom i bona nit.