Downloaded from YTS.BZ
FALLOUT CRĂCIUNUL STRIGOIULUI
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Ei bine, nu e Whoville, dar merge.
Am destule fiole pentru 12 zile de Crăciun.
Vezi ăsta?
Nu e un buștean, ci un braț de om.
Mai exact, un braț de om gras.
Arde frumos, nu-i așa?
Surprinzător, nu?
Țin câteva la maturat pe parcursul anului,
pentru că e plăcut să faci asta iarna.
Cine e dotat e încălzit. Asta zic mereu.
V-aș face urările de sezon,
dar aici nu prea mai avem sezoane.
Și cu siguranță nu mai avem niciun Moș Crăciun.
Mă doare falca de la vorbărie,
deci ce-ar fi să vă uitați o vreme la foc?
Dacă adorm, să-mi dați capul de lângă foc.
Da, exact, sunt Domnul New Vegas și transmit live din orașul omonim
ca să vă aduc toate melodiile preferate în acest sezon de Crăciun.
Sper că e cald și plăcut unde vă aflați,
și nu din cauză că vă pierdeți cunoștința,
dacă nu cumva vă doriți acest lucru.
Cu toții facem față ororilor vieții prin propriile noastre mijloace chimice.
Accept dedicații pe tot parcursul nopții
și vă citesc în direct urările de Crăciun și poveștile emoționante.
Uitați una de la Bob, din fosta Arizona.
A scris: „Câinele meu a fugit în Ajunul Crăciunului,
și s-a repetat întocmai povestea Crăciunului.
Au venit străini de nicăieri să ne ajute să-l căutăm,
la fel cum au venit cei Trei Magi de la Răsărit.
Am colaborat cu ei în calitate de rege,
iar Dumnezeu e regele tuturor regilor.
Așa că aveam cinci regi, dar eram șapte persoane în total.
Două femei și cinci bărbați, deci cinci regi.
Două regine, cu mine și cu Dumnezeu. Adică nouă regi în total,
cu tot cu regine.
Și niciunul nu știa unde naiba era câinele.
Așa că mă gândeam: «E ca în povestea originală a lui Isus.
Câinele e pruncul Isus cel pierdut.»
Începusem să fiu foarte stresat
fiindcă nu doar că pierdusem câinele,
dar câinele îmi spunea când se apropia cineva.
Veniseră oamenii ăștia. Nu l-au găsit.
În plus, mă tot întrebau dacă am chimicale.”
„Și am, dar nu împart.”
„Eram nervos, iar asta mă face să mă simt vinovat.”
„Da, am probleme cu nervii.
Dar asta explică de ce nu pot să renunț la chimicale.
Sunt medicamente.
În fine. Până la urmă, câinele nu plecase departe.
Mă auzise mai devreme executând niște oameni,
s-a speriat și s-a ascuns printre panouri.”
„În cele din urmă a ieșit de acolo
când am început să frig una dintre persoanele ucise.
Mi-aș fi dorit să descopăr asta înainte să execut toți ceilalți regi.
Dar am făcut tot ce am putut cu informația pe care o dețineam atunci.
Ca să nu mai lungesc povestea,
nu știam că am nevoie de un câine ca să sărbătoresc Crăciunul,
până n-am încercat să fac asta fără el.
Nu-i așa că e jalnic? Mă detest.”
Mersi, Bob.
Uite o melodie de Crăciun care te va liniști mai repede
decât un creier plin de chimicale gazoase.
Salutare! Eu sunt DJ Domnul New Vegas
și, când mi te imaginez ascultându-mă în lenjeria ta intimă,
imaginația mea începe să se învârtă la turație maximă.
Uite o melodie!
Îmi place să ascult melodiile astea vechi,
dar nu la fel de mult pe cât îmi place să ascult poveștile voastre.
Vreau să vă ascult.
Iată o povestioară de sărbători de la Sluggins Rex,
care ne-a scris din Siltlands ceva ce și-a amintit.
„Poate că oamenii se plâng de Crăciunul din Pustiu,
dar e mai bine decât în Buncăre.
Credeți-mă! Anul trecut am sărbătorit Crăciunul într-un buncăr și a fost oribil.
Organizaseră un Crăciun în stil hawaiian
și a fost de prost gust și jalnic.
Spuneau chestii precum «Hei, gustă acest porc kalua»,
după care mi-au dat un cârnăcior de bere.
A fost foarte dezamăgitor.
Deși nu mai fusesem în preajma oamenilor de ani de zile,
tot mi-am dat seama că e jalnic.
Cred că e un cadou de Crăciun
să știi că ești mai interesant
decât toți buncărenii.”
„Asta mă face să cred că Moșul mă ascultă.
Așa că, Moșule, dacă mă auzi, adu înapoi adevăratul porc kalua!
Am văzut cu toții porcii gigantici care hoinăresc prin Pustiu.
Sunt destul de sigur că i-am văzut. Cel puțin norii de praf pe care-i ridică.
Ce ar fi să ne adunăm toți ascultătorii și să organizăm o partidă de vânătoare?
Jumătate dintre noi sapă niște gropi imense,
le umplem cu pietrele alea fierbinți care există acum și care nu se răcesc
și vedem dacă reușim să facem chestia aia să aibă gust de kalua.
Gust eu. Promit.
Voi stați și vedeți dacă-mi apar subit tumori pe față,
ca atunci când începuseră iar să cultive porumb.”
Mie îmi place cum sună, Sluggins.
Mă înscriu primul pentru partida ta de vânătoare.
Acum, cine recunoaște piesa asta clasică de sărbători?
Orice ar fi, indiferent dacă ascultați toate aceste dedicații,
o să vă iubesc pentru totdeauna.
Nimic nu poate schimba asta.
Oameni buni, vă iubesc pe fiecare în parte.
Simt cum iubirea voastră ricoșează spre mine ca un sonar.
Mă izbește puternic, ca unda unei explozii.
Continuați cu dedicațiile!
Iată o scrisoare de la Ron Furiosul.
Ron zice: „Sunt furios, în fiecare an sunt aceleași melodii de Crăciun.
Nu mă mai încântă deloc.
Ce legătură au cu viața mea niște cântece despre un prunc de la 8.000 km depărtare?
Eu reacționez la arta care are legătură cu experiențele mele.
Te rog, pune niște rap contemporan din Pustiu!”
Îmi pare rău, Ron. Oi fi tu furios,
dar astea sunt singurele melodii pe care le am în studio.
Restul au fost distruse în incendiile provocate de bandiți.
Acum, pentru a cincea oară în seara asta, „God Rest Ye Merry Gentlemen”.
Revenim la urările voastre de Crăciun și la dedicații.
Uite una de la Andy C., care spune: „Îmi plac melodiile astea vechi,
dar mi-e greu să mai cânt aceste colinde de Crăciun
când știu că am mâncat peste 100 de oameni.”
Nu-ți face griji, Andy! Lăsăm muzica să cânte în locul tău.
Andy continuă: „Mi-a fost destul de greu să cânt «Rudolph the Red Nosed Reindeer»
după ce am omorât un om,
dar, după ce i-am devorat întreaga familie,
n-am mai putut să cânt acel cântec fără să izbucnesc în lacrimi.
Dispare o parte din bucuria sărbătorilor
când mănânci oamenii cu care obișnuiai să sărbătorești.
Știind ce gust are vezica biliară de om, aș cânta:
«O, noapte sfântă!
Cum să mă gândesc la altceva în afară de bilă?»”
„E ușor să cânți versurile,
dar cuvintele nu mai înseamnă nimic.”
„Adică ce e o sanie?
Nu cred că am mai auzit zurgălăii unei sănii de 400 de ani.
Pot să-mi tranșez prietenii și vecinii și să-i mănânc.
Dar o sanie trasă de un cal nu are nicio însemnătate.
Am fost dat afară de la o cină de familie când am zis că l-am mâncat pe vărul meu.
Nu vorbești niciodată despre cei pe care îi mănânci în timp ce-i mănânci.
Cei cu care eram au zis că așa ți se face rău.
Eu nu pot să confirm asta, dar pot să confirm că lumea se supără.”
„Aș vrea să nu fi mâncat atâția oameni,
ca să am pe cineva în preajmă care să mă facă să mă simt mai bine.”
Andy C., nu pot să te fac să te simți mai bine,
pentru că ceea ce tocmai ai descris e opera unui om diabolic.
Dar o să-l las pe Dumnezeu să te judece.
Ascultați ceva clasic!
George Washington Thizz din Sandy Gulch scrie:
„Războiul nu se schimbă niciodată. Nici Crăciunul.
Aceleași melodii în fiecare an. Ai observat?”
Mie îmi place asta, George.
Când trăiești într-un loc în care nu știi niciodată unde te afli cu adevărat
deoarece ești înconjurat de dune mișcătoare de nisip,
colindele mi se par niște stele care te călăuzesc pe tot parcursul anului.
Dacă le aud, știu că nu mai e mult până la Crăciun.
Sunt DJ Domnul New Vegas și îți ador stilul.
Sunt atras de tine, ai înțeles?
Acum urmează o scrisoare de la un vechi ascultător, P din DE.
Zice: „Îți ascult emisiunea în fiecare an.”
Mulțumesc, P.
„Și mă gândesc la oamenii cu care am petrecut Crăciunurile anterioare,
omorându-i sau mâncându-i.
De exemplu Jimmy Cain, care a mers cu mine la colindat
ca să distragă victimele în timp ce le jefuiam.”
„A devenit cam lacom cu jumătatea lui de pradă,
așa că a trebuit să-i zbor creierii.”
„Sau Melissa, care obișnuia să împodobească într-un mare fel
interiorul containerului nostru
cu tot felul de gândaci radioactivi care străluceau
într-un mod specific atmosferei de Crăciun.
Îi apăruseră niște tumori nasoale. A trebuit să-i curm suferința.”
„Și cum să uit de Marea Sarah,
care a fost căpitanul saniei noastre vesele
atunci când ne-am înhăitat cu niște brahmini furioși
și am parcurs peste 160 km împreună prin Pustiu.
Nu mi-a mulțumit destul,
așa că a trebuit să-i zbor și ei creierii.
Dar mă gândesc des la ea și la cât mi-a luat să maturez
și, în cele din urmă, să devorez carnea de pe picioarele ei generoase.
Avea nișe picioare masive și minunate.
Nu spun asta într-un mod sexy, ci din perspectiva foamei.
Am găsit un chist mare pe unul dintre picioarele ei,
în care crescuse un dinte întreg.
Te rog, pune «Angels We Have Heard on High»!”
Sunt DJ Domnul New Vegas.
Atât timp cât ne avem unul pe celălalt,
nu trăim singuri în mizerie.
Iată o scrisoare de la Ted cel Dur din Heartland.
Ted a scris: „Te rog, pune «Let It Snow»!
Mi-e dor de zăpadă.
Era foarte frig,
dar nu era genul de frig pe care îl simți când lingi uraniu din greșeală
sau când dormi într-un spațiu mic și mucegăit.
Aș vrea să văd zăpadă care nu e doar metal radioactiv
desprins de pe o structură incendiată.
Țin minte când zăpada
obișnuia să cadă din… Cum se numeau? Nori?
Încercam să-mi amintesc cum era să te dai cu sania,
dar, când mă gândesc la sănii, nu-mi vin în minte
decât pielea care se desprinde de pe cadavre carbonizate și oase rupte.
Anul trecut am crezut că văd zăpadă,
dar, de fapt, era o adunătură uriașă de termite care zburau dintr-un hambar.
Orice ar fi fost în acel hambar,
cred că era și mai rău decât o invazie de termite.
La asta mă gândesc acum.”
Și noi, Ted. Crăciun fericit!
Băgați niște chimicale
și vedeți dacă nu puteți uita de situația în care vă aflați!
Asta a fost tot, copii.
Rămâneți vii!
Teoretic, eu nu sunt.
Sunt Domnul New Vegas și închei transmisia.
Vă urez Crăciun fericit tuturor și noapte bună!