Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
- Zdravím. - Dobrej!
Ahoj, holky!
Krmíte slepičky?
Domi! Zkontrolovaly jste vajíčka?
Ještě ne. Jsou tam nějaká?
Nejsou.
A vzadu taky ne?
Tady jsou! Koukni, Domi!
Jdu do sprchy, jo?
Zlato?
Ano?
Volal mi šéf, že budou schvalovat nového kandidáta na vedoucího.
Odvezl bys Domi do školky?
- Jasně. - Dobře.
Kolik je hodin?
Hodně, nestíhám.
Ani já.
Na Slovensku budou dnes extrémní teploty.
Tady uvnitř máme příjemnou klimatizaci,
ale na většině Slovenska je 30 stupňů
a bude to stoupat až na 37.
Výstraha druhého stupně platí...
Zuzko?
- Zuzko, prosím tě, koukni na tohle. - Ježku, kde jsi?
Zuzko. Tohle jsem tu neměl, že ne?
Ukaž.
Nevím.
Myslíš, že by to mohlo být zhoubné?
- Zhoubné? - Co se směješ?
- To máš od sluníčka. - Určitě?
No jasně. Dej mi mobil. Vyfotím to a pošlu kožařce.
Hledáme ježka.
- Kde je ježek? - Domi, kde je?
- Není. - Není?
Dáš mi jablíčko?
Ne-e?
Dej mi jablíčko...
Počkej, nehýbej se.
Mám to.
Dáš mi?
Děkuju.
A kam jdeš?
Poslouchejte, nerozptyluj ji.
Počkáme na tebe v autě.
Domi, jdeme!
To je její snídaně.
Kam jdeme?
Podívej se po tom ježkovi, ano?
Kam jdeme?
Jdeš se mnou?
Ne, Domi, se mnou pojď!
Nezapomeň na toho ježka, Michale!
Domi, pojď se mnou!
Rychle, rychle...
Nech mě!
Poslouchej!
Všechno beru!
Ne!
Domi, spěcháme, lásko.
Zuzko, kde mám kravatu?
Cože? Neslyším.
Kde mám tu kravatu?
Ve skříni, vlevo. Proč?
Dnes má přijít ten nový manažer.
Domi, obouvej se.
VHLAVNÍCH ROLÍCH
Mám ji!
Domi, šup šup.
Chceš jít po školce na zmrzku?
VE FILMU TEREZY NVOTOVÉ
Nemůžeš si vzít moji motorku!
Dobře, pomůžu ti sbotama, ano?
PRODUCENTI
Kde mám mobil?
Mám ho!
KAMERA
Dobře. Druhá nožka.
SCÉNÁŘ
- Tohle je Adélky. - To máte stejné? To jsme si vyměnily?
HUDBA
No pojď, jdeme.
Čekáme v autě!
Jdu!
Ježku, kde jsi?
Počkej na mě!
Ano, čekám na tebe.
Domi, pojď!
Muška.
- Je tam ježek? - Není. Pojď!
- Kde je ježek? - Nemáme ho.
No kde je ten ježek?
Nemáme ho.
Nemáme ho?
Tady je ježek!
A kde byl?
Podívej!
Byl pod postelí. A kdo ho tam dal?
- Já! - Tys ho tam dala? No dobře.
Nedávej ji tam. Koupil jsem tu novou.
My máme novou sedačku. Já zapomněla.
Sježkem se posadíme sem.
A budu se koukat na pohádku.
- Můžeš i pohádku. - Ano, a budeme si zpívat.
Dej ji tam.
Podržíš mi to? Já ji připoutám.
Dej mi ručičku...
...druhou ručičku...
Jak se to zapíná?
Nejkrásnější trůn pro nejkrásnější princeznu!
Dobrý?
Jaký „au“?
Papa, lásko!
- Dořešíme tu komodu, ano? - Jasně. Uvidíme se pak. Pa.
Jdeme na to. Dominiko...
Startujeme královské vozidlo.
- Jedeme? Jedeme. - Jedeme!
Jedeme!
Jedeme.
A co si pustíme?
Když jsi šťastný.
Když jsi šťastný? Dobře.
Tak...
Když jsi šťastný, tleskej rukama.
Když jsi šťastný, tleskej. Když jsi šťastný, tleskej.
Když jsi šťastný, tleskej rukama!
Když jsi šťastný, dupej nohama...
Dup, dup.
Když jsi šťastný, volej hola hej... Hola hej.
Když jsi šťastný, volej. Když jsi šťastný, volej.
Když jsi šťastný, volej hola hej... Hola hej.
Dopravní servis Rádia Expres. Nejrychlejší dopravní servis.
Ještě? Dobře.
Pěkné ráno zExpresu na cesty od Mariany.
Novou nehodu hlásíte vBrestově nad Laborcom.
...komplikovaná situace kvůli starší nehodě...
...čeká se přibližně dvacet minut...
A velký pozor na dálnici D1 za Martinem. Pohybuje se tam chodec.
Vaše letní rádio. Rádio Expres!
Navštivte Citroën a vyberte si ihned dostupnou C3 YOU
nyní za 12990 eur
svýhodným financováním Privilege.
Dlouhodobý ambasador značky Peter Sagan říká:
„Vybral bych si ji.“ Více na citroen.sk
Rozsáhlý lesní požár vamerickém státě Kalifornie
se rozšířil na plochu asi 1500 kilometrů čtverečních.
Do boje spožárem, který hoří asi 145 kilometrů severně od města Sacramento,
bylo nasazeno přes 5500 hasičů.
Evakuovali tisíce lidí.
Požár se stal pátým největším lesním požárem vhistorii Kalifornie.
Pravděpodobnost srážek je malá. Voblasti
pokračuje vlna veder.
No?
Kde jsi? Ten nový šéf už je tu.
Měl přijít až po obědě. Co sním mám teď dělat?
Klid, Dášo, za chvilku jsem tam.
Ale já nevím, jestli mají ostatní připravené ty podklady.
Dobře, svolej poradu, já ho tam představím.
- Prosím tě, nefunguje klimatizace. - Teď nemůžu.
Počkej, Mišo!
Za půl hodiny máš schůzku. Jak chceš být zároveň na poradě?
Zruš to, prosím tě. Nějak mě omluv.
Pane Kučero, mohli bychom to přeložit? Na zítra ideálně.
Už jste to nemohl vydržet?
Tak výborně. Tak se na to vrhneme na vaší první poradě.
Vážení, omluvte ranní změny, ale dnes tu máme vzácnou návštěvu,
tak je třeba ji řádně přivítat.
Daniel Majer, náš nový šéfmanažer.
Danieli, prosím, je to vaše.
Pokračujte.
Pardon. Žena mi volá.
- Ano, lásko? - Zlato, můžu?
Promiň, jsem na poradě.
Promiň. Já jen že mi volal Dušan, co stou dovolenou.
- Jasně. Pojedeme, ne? - No jo.
Zavolám mu potom, dobře?
Dobře, super. Odvezl jsi Dominiku vpohodě?
Jasně. A co ta doktorka?
- Poslala jsi jí to? - Jo...
Co se směješ?
Řekla, že je to asi jen stařecká skvrna.
Že se máš natírat padesátkou. Jsem ti to říkala.
Nevím, jestli už není pozdě.
Lásko, musím se vrátit. Dnes tu máme toho nového šéfmanažera.
- A jaký je? - Co já vím? Uvidíme.
Dobře. Držím palce.
No? Co ještě?
Promiň, Evo, to jsi ty?
Nevím, jsem starý.
Mám stařecké skvrny.
Počkej, nenesl jsem mu to minule?
Dobře.
Evo, prosím tě.
Promiň, nerozmyslela sis to?
Neblbni, já jsem o tom Zuzce vůbec neříkal.
Nechci, aby se vystrašila.
Dobře. Dělej, jak myslíš.
Tak děkujeme, Danieli. Myslím, že máme o čem přemýšlet.
Pojďte se mnou.
Nejlepší bude, když se setkáte skaždým osobně. Tak se nejlépe zorientujete.
Danieli, budu kvám upřímný.
Jsem opravdu velmi rád, že jste tu.
To nemyslím ze zdvořilosti, myslím to vážně.
Pardon. Ještě tu nebyli?
Volal jsem tam milionkrát. Furt mi odpovídá ten zkurvený automat.
Ale neboj, snažím se tu klimatizaci zprovoznit.
Prosím tě, zavolej Stanovi, ať se na to podívá.
Dobře. Ale nevím, jestli Stano rozumí elektrice.
Takhle to tu máme stále.
Já už ani nevím, proč jsem to tu zakládal.
Na co jsou komu regionální noviny,
když máme mobily?
Kávu pijete?
Vy jste plný energie.
Máte plán.
Já už nechci od rána do večera řešit jen firmu.
Chci mít čas i na rodinu.
Ano, vím.
Prosím.
Pardon.
Žena beze mě nedokáže vydržet.
- Zlato? - Ahoj, máš čas?
Počkej vteřinu, ano?
Kdyby byl nějaký problém, dejte vědět,
a před odchodem se u mě ještě zastavte.
Určitě.
Ano, lásko? Už jsem tu.
Promiň. Mám tu před sebou tu komodu a musím ji koupit hned,
protože je poslední na skladě.
- Ale klidně... - Ne, vpohodě, mluv.
Mám tu ještě další dvě, co se mi líbí, ale jsou světlejší
a sDominikou a jejíma pastelkama nevím, jestli vydrží.
Posílám ti ty komody na mail, tak se koukni a dej mi rychle vědět.
- Kdy končíš? Vyzvednu malou. - Musím ještě Evinu otci odnést tlakoměr.
Vždyť si mu ho nesl minule.
Dobře, Zuzko...
Promiň, ale nepřijde ti, že tě furt otravuje snesmyslama?
Evin otec je kardiak, ona je daleko. Tak co mám dělat?
Dobře, pošli mi to. Tu komodu. Pa.
Dobře. Už jsem u počítače. Pa.
Pusu.
Pusu i na druhou pusu...
Čau.
7 RAD JAK NABRAT SVALOVOU HMOTU VE ČTYŘICETI
Tak jsme na to koukli se Stanem,
ale ani on to neumí opravit.
Ještě tam volej, ano?
Samozřejmě.
Sorry.
I zítra bude horko a opět budou teploty atakovat 37 stupňů.
Bylo 15 hodin. U zpráv na Expresu zdraví Paľo Vrbičan.
Dvě oběti a 13 zraněných po srážce vlaku skamiónem.
DOVOLENÁ NEUSIEDL
Kdo bude první?
My jsme první!
Maják! Krásný!
Pojď sem!
Podívej, jak jsou krásné!
Kde jsem?
Tady jsem!
Jé!
Dobré ráno.
Tatínek má překvapení!
Ježišmarja, proč?
Co to je?
- Jsi normální? - Slepičky!
To jsou slepičky z té...
- Mišo! - Promiň, neslyšel jsem tě.
Ten tvůj nový šéfmanažer ani neví, co je to CMYK.
No a?
Šéfmanažer by mohl vědět, že to jsou barvy, kterými se tisknou noviny.
Nechápu, jak takovému diletantovi můžeš dát dvakrát vyšší plat než lidem,
co tu dřou 10 let.
Myslíš sebe?
- Nejen sebe. - Ty jediná jsi tu deset let. Nikdo jiný.
Ježiš, dobře, tak sebe. Ale jde o princip!
Přesně tak, Dášo, jde o princip. Právě proto tu toho člověka potřebujeme!
Bez peněz se nepohneme dál. Ty peníze prostě nejsou, chápeš?
Ale prosím tě, dobře víš, že nový manažér nic nevyřeší.
Zuzko, nestihl jsem tu komodu. Teď nemůžu.
Počkej. Kde je Dominika?
Kde by byla. Ve školce.
- Tam jsem teď já. - Zuzko, zavolám ti později, ano?
Počkej! Máš Domi v práci, že jo?
Učitelka říká, že jste ráno nepřišli, že jsme ji neodhlásili...
Co je? Kam jdeš?
Domi.
Dominiko...
Já jsem...
Já jsem ji zabil!
Co se stalo?
Já jsem ji zabil!
Zavolejte sanitku!
Já jsem ji zabil!
- Dominiko! - Už tam nechoď!
Musím ji zachránit!
Co se stalo? Kde je Domi?
Co se stalo?
- Kde je? - V autě.
Jdu za ní.
Nemůžeš ji vidět.
Chci ji vidět. Prosím tě!
Nemůžeš ji vidět.
Kde je? Co se jí stalo?
Je mrtvá.
Není mrtvá!
Dominiko!
Pusťte mě za ní!
Pusť mě za ní! Já jsem její matka!
Co se jí stalo?
Dominiko!
Co se jí stalo?
Nech mě, prosím tě!
Pusťte mě za ní!
Prosím!
Obrovská tragédie v Nitře.
Dvouletá Dominika zemřela na přehřátí
vautě svého nezodpovědného otce.
Záchranáři, policisté a šokovaní rodiče jen bezmocně přihlíželi.
Takhle to vypadalo na parkovišti vNitře krátce poté,
co otec objevil vautě nehybné tělo svojí dcery.
Křičel: „Já jsem ji zabil!“
Děvčátko zůstalo vuzavřeném autě šest hodin.
Anka přišla, jako sousedka, a říká: „Je tam děcko v autě
a je úplně spálené, vysušené.“
Záchranáři po příchodu na místo už jen konstatovali smrt.
Během dne se teploty vNitře vyšplhali až na 37 stupňů.
Jak dlouho byla Dominika v autě?
Dejte mi pokoj, prosím vás!
Vautě muselo být hotové peklo.
Vyšetřovatel zoboru kriminální policie začal trestní stíhání
ve věci zločinu opuštění dítěte.
Diana Pavlisová, televize JOJ.
Na přejezdu vMoravskoslezském kraji se srazil osobní vlak s kamionem...
Zuzko...
Záchranná služba.
Manželka omdlela.
Na jaké adrese?
Komenského 5A.
Dobře. A co se stalo? Dýchá?
Ano, dýchá. Jen omdlela.
Jak se to stalo?
No, tak že...
...že jí dnes zemřelo dítě.
Tak se to stalo.
Jste tam?
To jste vy? Ten zté Nitry?
Ano.
Dobře. Pošlu vám sanitku, až bude nějaká volná.
Zlato. Kde je Domi?
Co se stalo?
Přísahám, že jsem ji odvezl do školky.
Pamatuju si, jak vystoupila zauta a šla sama dál.
Proboha, pamatuju si to.
Pojď. Vstávej.
Pojď...
Opři se o mě.
Pojď. Pomalu.
Opatrně.
- Pane Reháku, jste v pořádku? - Proč jste od krve?
Je vaše, nebo vaší ženy?
Vrahu!
Ustupte.
Proč jste volal záchranku?
Neublížil jste Zuzce?
Tady je.
Probrala se a zase omdlela.
Chtěli spáchat sebevraždu? Co se stalo?
Máte čas.
Na každou stránku vás poprosím.
Ještě mi podepište převzetí auta.
Technici už skončili.
Nashledanou.
Potkáme se tam.
Kam jdeš? Tady máme auto.
Musím odvézt i to svoje.
Ty do něj chceš nastoupit?
Musím ho odvézt.
Umřela vněm naše dcera.
Dali mi klíče, abych ho odvezl. Tady ho nemůžu nechat.
Potkáme se tam.
Zlato?
Dobře, dobře...
Pojď, přesedni si.
Promiň, promiň.
Promiň mi to!
Dobře.
Klid, klid...
Jsem tu.
VROZPÁLENÉM AUTĚ ZEMŘETE DO 15 MINUT
DĚTI DO AUT ZAVÍRÁ NEZODPOVĚDNOST RODIČŮ
Zuzko, probuď se.
Zlato, tohle musíš vidět.
Pojď se podívat.
Našel jsem článek. Už vím, proč se to stalo.
Prý se to děje všude a může se to stát každému.
Je to syndrom.
Zuzko. Pojď, lásko, pojď se podívat. Prosím.
Ten novinář za to dostal Pulitzerovu cenu.
Jezdil po celé Americe za rodiči, kterým se stalo
přesně to samé, co nám.
Jmenuje se to syndrom zapomenutého dítěte.
Podívej.
Tady píšou:
„Paměť je jako stroj, co není bezchybný.
Naše vědomá mysl upřednostňuje věci podle důležitosti,
ale na buněčné úrovni to naše paměť nedělá.
Pokud jste schopni zapomenout mobil,
jste schopni zapomenout své dítě.“
Rozumíš?
Když řídíš, tak nepřemýšlíš nad tím, co děláš.
Jednoduše řadíš, točíš volantem.
Jako automat.
A pak vmomentě, kdy máš namířeno do školky,
kam běžně nejezdíš,
a po cestě tě něco vyruší, tak začneš přemýšlet o něčem jiném...
A vtom se zapne ten automat,
který tě zavede na místo, kam je zvyklý.
V mém případě do práce.
Chápeš?
„Může dojít k přepisu paměťových obvodů, podobně jako u počítačového programu.
Když se tyto paměťové obvody neoživí, třeba pláčem dítěte,
mohou úplně vymizet.“
Prostě je to syndrom.
Syndrom. Oukej.
Je to syndrom.
Počkej.
Zemřela naše dcera.
Já vím, že za to nemůžeš a je ti to líto,
ale přestaň s tím, že už víš, proč se to stalo.
Protože já ti povím, proč se to stalo.
Stalo se to proto, že jsi Dominiku nikdy nechtěl.
Jak vypadá ten žlučníkový záchvat?
Narodilo se bez rukou...
Krásná Šarika má takovéto krásné šaty...
Ahoj Michale, já chápu, že teď nechceš snikým mluvit,
a promiň, že ti furt volám,
ale já se prostě o tebe bojím.
Už jsem volala i Zuzce. Řekla, že se vrátí až za pár dní.
Tak jsem se šla podívat kvám, nedozvonila jsem se.
Už jsem chtěla volat policii, a pak jsem tě uviděla skrz okno.
No ale k věci.
Co jsi zmizel,
tak se ředitelem stal dočasně ten tvůj Majer.
Ale to jen abychom se vyhnuli exekucím a mohli reagovat.
Jde to celé do řiti.
Mišo, potřebujeme tě.
Zuzka tě taky potřebuje.
Musíš se vzchopit. Choď na nějakou terapii nebo něco.
Postarej se o Zuzku. Prostě se zkus vrátit do života.
Ahoj.
Zavři oči.
Co? Proč?
Uvidíš. Zavři oči.
A pojď ven.
Ven?
Opatrně.
Půjdeme dolů po schodech, jo?
Dávej pozor, první schod.
Dobře.
Nekoukáš se?
Dobře, už to bude.
Moment.
Ještě neotvírej.
Můžeš otevřít oči. Zkus to.
Tvoje nové auto.
Toho svého jsem se zbavil. Vezmu si to tvoje staré, ano?
Zkus otevřít.
Co je?
Promiň. Nemůžu.
Proč? Co nemůžeš?
Co je?
Musíme to skončit.
Musíme se rozejít.
Promiň.
Dobrý den.
Pane Reháku, jak se cítíte?
Co byste udělal jinak?
Cítíte se být vinen?
Na čem máte postavenou obhajobu?
Jak to vidí vaše okolí?
Jaký trest očekáváte?
Chcete se ktomu vyjádřit, pane Reháku?
Máte rozvázanou tkaničku. Ale pokračujte.
Budu tu do konce, kdybys něco potřeboval.
Hlavní líčení vtrestní věci obviněného Michala Reháka začíná.
Prosím.
A poprosím novináře bez kamer a bez záznamu.
Budeme sedět tam vzadu.
Půjdeme vlevo. Dejte mi to, vezmu vám to.
Vstaňte, prosím. Přichází soudce.
Zahajuji hlavní líčení vtrestní věci obžalovaného Michala Reháka
pro přečin usmrcení
podle paragrafu 149, odstavec 1, odstavec 2, písmeno b
trestního zákoníku.
Prosím obžalobu, aby začala.
Děkuji.
Dne 22. 7. asi vosm hodin vNitře
obžalovaný na odchodu zrodinného domu
naložil do svého osobního motorového vozidla svou dceru Dominiku Rehákovou,
stím, že ji odveze do mateřské školky
a potom pojede do práce.
Během cesty však neodbočil do školky, ale plynule pokračoval do práce
do kanceláře časopisu Nížina,
kde před devátou hodinou své osobní
vozidlo zaparkoval, auto zavřel
a odešel do práce, přičemž svoji dceru
zapomněl vautě až do 15.25.
Ta, vzhledem ke svému věku, době pobytu vautě
a vysoké denní teplotě,
vzavřeném autě zemřela.
Obžalovaný tedy způsobil smrt chráněné osoby, dítěte,
blízké osoby a odkázané osoby.
Obžaloba žádá nejvyšší nepodmíněný trest odnětí svobody na pět let.
Přejděme nejdřív kvýslechu svědků obžaloby.
Pane předsedo, nejprve bych chtěla předvolat bývalou manželku obžalovaného,
paní Evu Rehákovou.
Předvolávám svědkyni.
Chtěla jsem se vás zeptat na telefonický hovor,
který jste měla sobžalovaným vosudný den.
O čem jste se bavili?
A kromě tlakoměru jste se bavili ještě o něčem jiném?
Rozhodla ohledně čeho?
A proč si chtěl půjčit peníze právě od vás?
Takže jste mu vyhověla?
Proč?
Styděl. A za co?
Jinými slovy, co ho zajímalo nejvíc, byly peníze.
Neptal se vás na vaši rodinu? Na zdraví?
Nemluvil o své rodině?
Paní prokurátorka klade sugestivní otázky a podsouvá odpovědi.
Snažím se jen ukázat, že jediné, na co myslel obžalovaný, byly peníze.
Ani náznak o rodině, o svojí dceři.
Absolutně se soustředil na firmu, na její finanční problémy
a o svojí dceři vlastně ani nemluvil.
- Paní prokurátorko! - Ano, pane obhájce?
Pokud máte ještě nějaké otázky, prosím, položte je.
A nepodsouvejte odpovědi.
Ne, pane předsedo, nemám žádné další otázky.
Pane obhájce, máte otázky?
Ano, mám. Děkuji.
Paní Reháková, jaký je Michal člověk?
- Námitka! - Zamítá se. Odpovězte.
Zkuste to. Co vás napadne?
Děkuji. Nemám další otázky.
Můžete jít.
Dobře.
Přistoupíme kpitevní zprávě poškozené. Prosím.
Předem chci upozornit, že důkazní materiál obsahuje drastické záběry.
Prosím o strpení, než odejde matka poškozené.
Můžete.
Jak vidíte,
termické změny na kůži nevykazovaly známky vitální reakce.
Tyto změny vznikly až po smrti dítěte,
což nepřímo indikuje, že plynule přešlo ze spánku do bezvědomí
a následně do úmrtí přibližně půl hodiny po ponechání vautě.
Prosím předvolat paní Zuzanu Rehákovou,
manželku obžalovaného.
Předvolávám svědkyni.
Povězte nám, prosím, zvašeho pohledu,
jaký je Michal Rehák manžel?
No, víte, on je opravdu takový,
že by se pro Dominiku roztrhal.
Slepičky...
...kakaa, říkanky, uspávání,
všechno to dělal on.
Děkuji.
Ale já jsem se neptala, jaký je Michal Rehák otec.
Ptala jsem se, jaký je manžel.
Pardon.
Mně to trochu splývá.
Paní Reháková.
Je pro vás těžké povědět, jaký je Michal manžel?
Michal je dobrý manžel.
Nevím, jak bych to...
Jak to souvisí?
Žijete smanželem v jedné domácnosti i po té tragédii?
Námitka! Irelevantní!
Nepřijímá se. Odpovězte, prosím.
Ne.
Prosím?
Ne.
Děkuji, mně to stačí.
Má obhajoba otázky?
- Ne. - Můžete jít, paní Reháková.
A nyní bych chtěla předvolat obžalovaného Michala Reháka.
Máme za to, že dosud nebyla dostatečně posouzená osobnost obžalovaného.
Dobře. Prosím obžalovaného, aby předstoupil.
Pane Reháku,
do půl čtvrté jste v práci dělal všechno možné.
Měl jste poradu, pil jste kafe,
kouřil jste, koukal jste v práci na maily.
Za těch šest hodin
jste ani jednou nepomyslel na svou dceru?
Ale ano. Se Zuzkou jsme se o ní bavili po telefonu.
Díval jsem se na video z loňské dovolené.
A nenapadlo vás, že jste ji nechal v autě?
Ne.
Ne?
Ne. Byl jsem přesvědčený, že jsem Dominiku odvezl do školky.
Stále si to pamatuju.
Vy si pamatujete, jak jste svou dceru odvezl do školky?
Ano.
Celý den jsem žil v domnění, že je Dominika ve školce.
- Sám tomu nerozumím. - Ale já tomu rozumím, pane Reháku.
Já tomu rozumím.
Vy chcete říct, že za to nemůžete, protože jste si myslel,
že je vaše dítě ve školce.
Ne.
Nezbavuju se odpovědnosti za to, co se stalo.
Právě naopak. Cítím velkou vinu za tu hrůzu, co jsem způsobil.
Ale...
Ale?
Je mi úplně jedno, jak tohle skončí.
Prosím?
Dominika je mrtvá, to už nic nezmění. Já jsem ji za...
Dělejte si se mnou, co chcete.
Nerozumím tomu.
Vám je jedno, jak tento soudní proces dopadne?
Nebo co to znamená?
Ano.
Nevím.
Já už tomuto životu vůbec nerozumím.
Předtím jsem se i snažil, hledal jsem smysl
v práci, v životě...
A najednou tahle smrt.
Teď už nechápu vůbec nic.
Děkuji. Nemám další otázky.
Má obhajoba otázky?
Ano, mám. Děkuji.
Michale, dával jste vaši dceru do auta sám?
Ano. Teda ne.
Soustřeďte se.
Promiňte.
Nejdřív Dominiku dávala do auta moje žena, ale já jí řekl,
že jsem koupil novou sedačku, ze které se sama neodepne.
Dominika se uměla sama odepnout?
Ano. Párkrát se mi i stalo, že jsem musel zastavit,
aby mi nelezla v autě.
Ale to ráno byla řádně připoutaná, teda vté nové sedačce.
Ještě jsem to sám kontroloval.
Když jste zaparkoval před prací, bral jste si tašku a tak.
Ani na moment jste se nepodíval na zadní sedadlo?
Právě že jsem se podíval.
- A co jste viděl? - Prázdnou sedačku.
Nedošlo mi, že se dívám na tu starou.
Myslel jsem si, že tam Dominika už není, že jsem ji odvezl.
Říkáte, že si pamatujete, jak jste odvezl Dominiku do školky.
Ano.
Co si přesně pamatujete?
Že vystoupila zauta...
Rozběhla se do školky.
Za plotem stála paní učitelka, mávala na ni
a já se díval, jak vešla brankou dovnitř.
Ale říkal jste, že seděla vsedačce, ze které se neuměla odepnout.
Pamatujete si, jak jste ji odepnul?
Prosím?
Zda si pamatujete, jak jste odepnul tu sedačku?
Ne, to si nepamatuju. Mám vhlavě jen obraz,
jak vystoupila ze zadních dveří a běžela směrem ke školce.
Nechápu, jak si můžu pamatovat něco, co se nestalo.
Děkuji.
Pane předsedo, chtěl bych požádat, aby byl předvolaný znalec,
který udělal obžalovanému speciální neuropsychologické vyšetření.
Předvolávám svědka.
Vy už můžete jít na své místo.
Pane Liboviči, proč si otec nevzpomenul na dceru vautě?
Protože jeho mozek se během řízení přepnul do režimu „autopilota“.
Vtu chvíli si mozek myslí, že všechno probíhá tak, jak je zvyklý.
A ta část paměti, která má na starosti jiné úlohy,
vjeho případě odvézt dceru do školky,
ta se prostě vypnula.
Nejde o selhání rodičovské lásky,
jde o selhání paměti.
Navíc měl pan Rehák vpráci důležitou schůzku, což u něj vyvolalo stres.
Vtakových případech si mozek často vytvoří falešnou vzpomínku.
Michale?
Kde jsi? Michale!
Jsi tu?
Jestli chceš, abych odešla, tak mi to řekni.
Promiň, já tam nemůžu jít.
Promiň.
Já vím. Dobře.
Kdo všechno tam vlastně je?
Dáša, Juro, Dušan,
Veronika a Sam.
Přišel i Ľubo.
Jaký Ľubo, ten právník?
Ano.
Nezvala jsem ho,
ale nějak se to dozvěděl a psal mi,
jak se máš,
zda by ti nemohl přijít pogratulovat.
Jestli chceš, povím jim, že jsem tě nenašla.
Chtěla bych dítě.
Pst.
Šéfe! Šéfe?
Mišo!
Zuzko?
Kam šli?
Nic?
Ale vždyť tu má před domem auto.
Jo, byl tu. Tak nevím.
Nemáš zapalovač, prosím tě?
Mám.
Jinak ten Dušan, to je fakt úchylák.
Je jen ožralej.
Tak to stihnul rychle.
Víš, co mi řekl?
„Prdelko.“
Co se směješ? Já přece nemám velký zadek.
No dyť právě proto použil tu zdrobnělinu.
Takže ne „prdelko“? Promiň.
- Prosím tě. - Sorry.
Takže ty zase kouříš?
Ne, ne.
Každý měsíc přestávám,
ale to se prostě nedá, teď nekouřit.
Proč?
Stím, co se všechno děje, chápeš?
Firmu dojebe, děcko si zabije.
Já stojím při něm, jak nemám kouřit?
I oslavu mu děláme...
Nevím, jestli bych to takhle formuloval.
To ty jsi chtěla tu oslavu, ne?
I ta Zuza, já se jí divím.
Já bych ho na jejím místě zabila.
Co je to za mámu?
Vždyť jí zabil děcko, doprdele.
Ale nezabil. Byla to nehoda.
Jo, nehoda, ale jeho přičiněním.
Takže to není úplně nehoda.
Vždyť i na soudu řekli, že je vinný.
Jen nejde do basy.
Ale to by se mohlo stát každému.
Jak každému?
Možná tak někomu, kdo má vhlavě vymeteno.
Mně by se to nemohlo stát. Tobě ano?
No i mně by se to mohlo stát, i tobě.
Co by se mi mohlo stát?
Nikdy bych nenechala dítě v autě
celý den.
Ani psa bych nenechala zavřeného v autě.
Zapomněla jsi někdy vautě mobil nebo peněženku?
Juro.
Zemřelo dítě.
On je za to zodpovědný. Nevykládej o zapomenuté peněžence.
Dobře, kašli na to, nechme to tak.
Já se o tom nepotřebuju bavit.
Dobře.
Jen říkám, že okolo něj nebudu chodit po špičkách do nekonečna,
protože ztoho má trauma.
A já se ti snažím vysvětlit, že jsem si o tom četl dost věcí...
Ale mě to nezajímá.
Tebe to nezajímá, protože ho chceš jednoduše odsoudit.
Ano, ano.
Dášo, je dokázané, že kdykoli jsi něco zapomněla,
stalo se ti vmozku přesně to samé, co jemu.
Nestalo. Já jsem, kurva, nikdy nezabila žádný dítě!
No ale mohla jsi.
Juro, já mám dvě děti!
Já vím, co dělám!
Mně by se to nestalo.
Já nejsem nezodpovědná jako ti dva!
Dášo, máš pravdu.
Hej, kokoti, kouříte?
Oslavenec!
Pojďte, oslavenec je tu!
Makej stím dortem!
Pomalu.
Hodně štěstí, zdraví!
Hodně štěstí, drahý Michale!
Hodně štěstí, zdraví!
Sfoukni je!
Všechno nejlepší.
Všechno nejlepší, drž se.
Všechno nejlepší, Michale.
Chtěl jsem to říct osobně.
Hodně síly!
Děkuju.
Ty jsi kokot, mám tě rád.
Všechno nejlepší, Michale.
Musím jít za Julkou, čeká na mě u babysitterky.
Veroniko, musím na zítra připravit ten rozpočet.
No tak my asi taky půjdeme.
Škoda, že jsi nepřišel dřív, Michale.
Neblázněte, ještě nechoďte, je tam plný dům chlastu!
Čau, Zuzko!
Já tě hodím domů.
Jdeš se mnou ještě někam chlastat?
Ahoj!
Jdu běhat.
INSPIROVÁNO SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI