Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
- Zdravím! - Dobrý!
- Mňam, mňam. - Mňam, mňam.
- Ahoj, dievčatá. Kŕmite sliepočky? - Áno.
- Domi, pozerali ste sa na vajíčka? - Ešte nie. Sú nejaké?
- Ó, nie sú. - Máme vajíčka?
- Nie sú vajíčka. - A vzadu tiež nie?
Tu je! Pozri. Domi, tu je.
- Ja idem do sprchy, áno? - Dobre.
- Zlatko? Môžem? - No?
Volal šéf, že sa kandidát na vedúceho schvaľuje teraz ráno.
- Zavezieš Domi do škôlky? - Jasné.
- Vďaka. - Koľko je hodín?
- Veľa, nestíham. - Bože, ani ja.
Na celom území Slovenska dnes budú extrémne teploty.
Tu vo vnútri máme príjemnú klimatizáciu.
Na väčšine Slovenska je 30 stupňov,
lepšie je na tom Hurbanovo, tam majú už 33
a bude to stúpať až k 37.
Výstraha druhého stupňa platí na popoludnie
pre juhovýchod Slovenska.
Na severe bude okolo 30 stupňov, popoludní môžu prísť prehánky.
Prevažne má byť jasno...
Zuzka?
- Bábiku nie, tá je veľká. Ježka. - Zuzka, pozri sa mi na to.
- Ježka? Kde je? - Zuzi!
- Nie? - To som tu nemal, nie?
Ukáž?
- Neviem. - Myslíš, že by to mohlo byť zhubné?
- Zhubné? - Čomu sa smeješ?
- To máš od slnka. - Určite?
- Jasné. Vyfotím to a pošlem kožnej. - Radšej áno.
- Hľadáme ježka. - Kde je ježko?
- Domi, kde je ježko? - Nie je.
Nie je?
- Dáš mi jabĺčko? - Nie.
- Nie? Daj mi jabĺčko. - Nehýb sa.
- Mám to. - Dáš mi?
Ďakujem. A kam ideš?
Nerozptyľuj ju, ideme. Počkáme v aute.
- Poď, Domi. - Dobre.
- To sú jej raňajky. - Mňam.
- Kam ideme? - Nájdi toho ježka.
Kam ideme? Ideš sa so mnou obliecť?
- Nie. - Čože?
Nie, Domi, poď so mnou. Nezabudni ježka, Michal.
- Ideš so mnou? - Domi, poď so mnou! Rýchlo!
- Nechaj ma! - Počúvaj, ty jedna. A mám ťa!
Všetko beriem.
Počkáme v aute na otecka.
Nie! Nie!
Domi, ponáhľame sa, miláčik. Šup.
- Pozri. - Zuzka, kde mám kravatu?
- Čo? Nepočujem! - Kde mám kravatu?
- V skrini, vľavo. - Kde?
- Hore. Na čo? - Za čo?
- Má prísť ten nový manažér. - Áno.
- Poď, Domi, obúvaj sa. - Dobre, mám ju!
Obuj si topánky.
- Domi, šup. - To je Dominika.
Chceš ísť po škôlke na zmrzku? Obúvaj se.
- Rýchlo si daj topánočky. - Neber mi motorku.
Dobre, pomôžem ti, áno? Obúvaj sa. Jedna nožička.
Kde mám mobil? Dobre, mám ho.
Pomôž mi.
- Mobil mám. - Dobre. Druhá nožička.
- Dobre, okej. - To sú Adelkine?
- Máte rovnaké. - To sú Adelkine?
To sme si ich s ňou vymenili? Poď, ideme.
- To je auto. Nie. - My sme, čakáme v aute.
- Idem! Ježko, kde si? - Dominika, poď.
- Počkaj ma! - Áno, čakám.
- Počkaj. - Poď.
- Domi, kde si. No poď! - Hej!
- Mucha! Je tam ježko? - Nie je tu ježko, poď.
- Kde je ježko? - Nemáme ho.
- Tak kde je? - Nemáme ho.
Nemáme ho? Tu je ježko!
A kde bol? Kde bol ježko?
- Kto ho dal pod posteľ? - Ja.
Ty si ho tam dala? No dobre. Nedávaj ju tam.
- Prečo? - Kúpil som tú novú.
Jáj, máme novú sedačku. Ja som zabudla.
Tieto dvere zatvoríme, Šup, poď.
- Posadíme sa aj s ježkom. - Pozri sa. Tak.
- A budem pozerať na rozprávku. - Môžeš.
Áno, aj si budeme spievať. Daj ju tam.
Tak. Šup.
Podržíš mi to? Pripútam ju. Tak, jednu ručičku.
- Ja to zatvorím. - Super. Druhú ručičku.
Nie.
Tak. Počkaj, ako sa to zapína?
Dobre. To je najkrajšie kráľovské kreslo pre najkrajšiu princeznú.
Dobre?
- Na! - Čože, au?
- Nie! - Choďte už. Pá, láska.
Dobre.
- Musíme doriešiť tú komodu. - Jasné. Tak zatiaľ. Pá.
Ahoj.
Tak ideme na to, Dominika?
Štartujeme
kráľovské vozidlo.
Nie.
Fuj.
No, ideme?
Ideme.
- Ideme. - Ideme.
- Ideme. A čo si pustíme?
- Hm. "Keď si šťastný". - "Keď si šťastný"? Dobre.
Nie.
♪Keď si šťastný, tlieskaj rukami. ♪
♪ Keď si šťastný, tlieskaj rukami. ♪
♪ Keď si šťastný, tlieskaj, keď si šťastný, tlieskaj, ♪
♪ keď si šťastný, tlieskaj rukami. ♪
♪ Keď si šťastný, dupaj nohami. Dup, dup. ♪
♪ Keď si šťastný, dupaj, keď si šťastný, dupaj, ♪
♪ keď si šťastný, dupaj nohami. Dup, dup. ♪
♪ Keď si šťastný, zvolaj "hola hej". Hola hej! ♪
♪ Keď si šťastný, zvolaj, keď si šťastný, zvolaj, ♪
♪ keď si šťastný, zvolaj "hola hej". Hola hej! ♪
Dopravný servis rádia Expres.
Ešte? Dobre.
Pekné ráno na cesty od Mariany.
Novú nehodu hlásite v Brestovej smerom na Medzilaborce.
Komplikovaná je situácia kvôli nehode na výjazde zo Žiliny na Martin.
Sú tam v sebe dva kamióny a čaká sa asi 20 minút.
Opravuje sa cesta za Lovinobaňou v smere na Lučenec.
Veľký pozor dávajte na D1 za Martinom smerom do Turian.
Pohybuje sa tam chodec.
Najrýchlejší dopravný servis. 0800 800 444.
Navštívte Citroen a vyberte si ihneď dostupnú slovenskú C3 YOU,
teraz za 12 990 eur, s výhodným financovaním Privilege.
Aj dlhoročný ambasádor značky Peter Sagan hovorí:
- Vybral by som si YOU. - Viac na "citroen.sk".
Rozsiahly lesný požiar v Kalifornii
sa rozšíril na plochu asi 1 500 kilometrov štvorcových.
Do boja s požiarom, ktorý vypukol asi 145 kilometrov severne od Sacramenta,
bolo nasadených viac ako 5 000 hasičov, ktorí evakuovali tisíce ľudí.
Požiar je piatym najväčším lesným požiarom v histórii Kalifornie.
Plamene sa rozšírili v suchej a ťažko dostupnej oblasti,
pravdepodobnosť zrážok je len veľmi malá.
V oblasti naďalej panujú horúčavy.
Hop.
Ahoj!
- Nie? - Prosím ťa, kde si?
Ten nový šéf už je tu. Hovoril, že príde po obede.
- Čo mám teraz robiť? - Pokoj, Dáša, o chvíľu som tam.
Neviem, či majú ostatní pripravené tie podklady.
Dobre, zvolaj poradu, ja ho tam predstavím, áno?
Hm.
- Michal, nefunguje klíma. - Teraz nemôžem.
Počkaj! Mišo!
O pol hodinu máš schôdzku. Alebo chceš byť aj na porade?
Zruš to. A nejako ma ospravedlň, prosím.
Dobrý deň. Pán Kučera, prosím vás, mohli by sme to preložiť?
Ideálne na zajtrajšok.
- Zdravím vás. - Dobrý deň.
- Už ste to nemohli vydržať? - Presne.
Až v aute som si uvedomil, že nejdem do starej práce,
tak som sa už neotáčal a som tu.
Tak do toho rovno skočíme na vašej prvej porade.
- Dobre. - Prosím, poďte.
Vážení, prepáčte rannú zmenu, ale máme vzácnu návštevu,
ktorú treba riadne privítať.
Daniel Majer, nový šéfmanažér.
- Daniel, prosím, je to vaše. - Ďakujem, pán Rehák.
No, ja som až doteraz o redakcii uvažoval hlavne v číslach,
tak je teraz príjemné vidieť, že za tými číslami sú aj ľudské tváre.
No, nebudem tu hovoriť nejaké dlhé sladké reči,
dôvod, prečo som tu, je ten, že vaša firma,
a teda teraz naša firma, je na pokraji krachu.
Čísla z minulého roku jasne ukázali,
že vydavateľstvo zaznamenalo pokles o 15 percent.
To by samo o sebe nemuselo byť práve alarmujúce,
keďže celý segment v minulom roku zaznamenal pokles,
ale horšie je to, že sa zistilo, že je to jav kontinuálny
a že sa to opakuje už druhý rok po sebe.
Výška nákladov neklesla spolu s obratom, naopak stúpla.
Nijako výrazne, bavíme sa o cca troch percentách...
Takže po znížení nákladov, ktoré musíme okamžite urobiť,
je jasná alternatíva investície do nových produktov.
To je vec, ktorá pravdepodobne na nejaké prechodné obdobie
nejakým spôsobom zaťaží finančné zdroje, ale tam...
- Pokračujte. - Iste. Ale tam, ak dôsledne a...
Pardon. Volá mi žena.
- No, láska? - Môžem, zlato?
- Prepáč, som na porade. - Prepáč, ja len, volal Dušan.
- Pýtal sa na tú dovolenku. - Pôjdeme, nie?
- Áno. - Ja mu potom zavolám.
- Dobre. Dominiku si odviezol v pohode? - Jasné. A čo tá doktorka? Poslala jej to?
Áno.
- Čomu sa smeješ? - Hovorila, že je to asi starecká škvrna.
Ale že sa máš natierať päťdesiatkou. Som ti to hovorila.
No, to neviem. Či už nie je neskoro.
Láska, musím sa tam vrátiť, máme tu toho nového manažéra.
- A aký je? - Čo ja viem? Uvidíme.
- Dobre. Držím palce. - Dobre, pá.
- No, čo ešte? - Čo, čo ešte?
- Prepáč, Eva, to si ty? - Si v pohode?
- Neviem, som starý. - No, to už dávno.
- Hm, mám starecké škvrny. - Gratulujem.
Počúvaj, možno ti pomôže, keď zájdeš
za mojím ešte starším otcom a donesieš mu tlakomer.
- Počkaj, neniesol som ho už minule? - Áno, pokazil sa, potrebuje nový.
- Aha. Dobre. Dnes? - Hm, dnes.
V tej horúčave by sa mu mohlo niečo stať, poznáš ho.
Dobre.
- Eva, prosím ťa. - Čože?
- Prepáč, rozmyslela si si to? - Čože? Hej. No...
Chcem sa ešte poradiť s Honzom.
Neblbni, ja som o tom so Zuzkou vôbec nehovoril. Nechcem ju strašiť.
Tak to je tvoja vec, ale ja sa s ním chcem poradiť.
- Vieš čo, dobre, rob, ako myslíš. - Nezabudni ten tlakomer. Ďakujem.
Nie je to prvýkrát, čo zachraňujem firmu. Štyrom spoločnostiam
som v podobnej situácii pomohol postaviť sa späť na nohy.
Ja viem, že nie som redaktor ani novinár, ako ste vy,
ale rozumiem číslam.
A tie sa obkecať nedajú.
Tak ďakujeme, Daniel, myslím, že máme nad čím premýšľať.
- Áno. - Poďte so mnou.
Ďakujem. Uvidíme sa.
- Najlepšie bude sa s každým stretnúť. - Áno, určite.
Úprimne, asi to tak nevyzerá, ale som naozaj rád, že ste tu.
- Ďakujem, ja som tiež rád. - To nie je zdvorilosť, myslím to vážne.
- Pardon. Ešte tu neboli? - Volal som tam miliónkrát.
Furt mi odpovedá ten jebnutý automat. Ale neboj, snažím sa to spojazdniť.
- Zavolaj Stanovi, nech sa na to pozrie. - Neviem, či rozumie elektrike.
Toto je to tu stále. Už ani neviem, prečo som to zakladal.
Na čo sú regionálne noviny, keď máme mobily?
- Pijete kávu, však? - Dám si.
Vy ste plný energie, máte plán.
Ja už nechcem od rána do večera riešiť len firmu.
Chcem mať čas aj na rodinu.
To určite. Len ten môj plán, ten počíta s tou investíciou.
Áno, ja viem.
Prosím.
Prepáčte. Žena bezo mňa nedokáže vydržať.
- Zlato? - Ahoj. Máš čas?
Vydrž. Tak zatiaľ ďakujem pekne.
Keby bol problém, dajte vedieť. A ešte sa u mňa zastavte.
- Určite. - Zatiaľ.
- No, láska? Už som tu. - Prepáč, máš toho veľa?
Mám pred sebou tú komodu a treba ju kúpiť hneď, je posledná.
- Ale pokojne... - V pohode, hovor.
Páčia sa mi ešte ďalšie dve, ale sú trochu svetlejšie.
Neviem, či by prežili Dominiku a jej farbičky.
Posielam ti tie komody na mail, tak daj rýchlo vedieť.
Ako dlho tam budeš? Vyzdvihnem malú.
Musím ešte zaviezť otcovi Evy tlakomer.
- Niesol si mu ho minule. - Áno, Zuzka.
No čo? Prepáč, ale nevidíš, že ti stále volá so somarinami?
Evin otec je kardiak a ona býva ďaleko. Čo mám robiť?
- Pošli mi tú komodu. No dobre. - Dobre. Už som pri počítači. Pá.
Pusu.
- Pusu. - Pusu aj na druhú pusu.
Čau.
Tak sme sa na to so Stanom pozreli,
ale nevie to opraviť ani on.
- Prosím ťa, ešte tam volaj, áno? - Samozrejme.
Prepáč.
Zajtra budú teploty opäť atakovať 37 stupňov.
Bolo 15 hodín. Pri správach na Exprese zdraví Paľo Vrbičan.
Infoexpres. Všetky informácie, ktoré potrebujete, tu a teraz.
Dve obete a 13 zranených po zrážke vlaku s kamiónom.
Na Novojičínsku v Čechách sa zrazil vlak Pendolino s nákladiakom,
ktorý stál na železničnom priecestí pri Studénke.
O priebehu tragickej nehody
informoval hovorca Správy železníc Jakub Ptačinský...
Kto bude prvý? Kto bude prvý?
Sme prví!
Ja, ja, ja! Kurva!
- Nehoda. - Huhú!
Maják! Veľmi krásny.
- Poď sem! - Nechaj ma!
Pozri, aké sú krásne!
Chyť ju!
Kde som? Kde som?
Tu som!
Čo mi dvíhaš sukňu?
Je! Láska.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Otecko má prekvapenie. - Ježišmária! Prečo...
- Čo to je? - Čo to je?
- Čo si to priniesol? Si normálny? - To sú tie naše sliepočky.
To sú tie sliepky?
Vôbec netuší, ako to tu funguje, chápeš?
- Myš! - Prepáč, nepočul som ťa.
Ten tvoj nový manažér nevie ani, čo je CMYK.
No a?
Šéfmanažér by mohol vedieť, že to sú farby, ktorými sa tlačia noviny.
Takému diletantovi dáš dvakrát vyšší plat ako ľuďom, čo tu drú desať rokov.
- Myslíš seba? - Nielen seba.
- Desať rokov si tu len ty. - Ježiš dobre, tak mne. Ale ide o princíp!
Presne tak, ide o princíp. Práve preto ho tu potrebujeme.
Ak nebudeme mať peniaze, nepohneme sa ďalej.
- Peniaze jednoducho nie sú, nechápeš to? - Nový manažér nič nerieši.
Zuzka, tú komodu som nestihol. Teraz nemôžem.
- Počkaj. Kde je Dominika? - Kde by bola? V škôlke.
- Pekne si si zo mňa vystrelil. Ja som... - Zavolám ti neskôr.
Počkaj! Máš Domi v práci, však?
Pani učiteľka hovorí, že ste ráno neprišli,
že sme ju ani neodhlásili, že o tom nevedela, tak...
Čo je? Kam teraz ideš?
A!
Domi. Dominika.
Domi.
- Ja som... Ja som ju zabil. - Mišo, čo sa deje?
- Ja som... Ja som ju zabil. - Preboha, čo je?
- Čo sa stalo? - Ja som... Ja som ju zabil!
Ja som... Ja som ju zabil!
Dominika! Dominika!
Už tam nechoď! Michal, už tam nechoď!
- Zavoláme sanitku. - Musím ju zachrá...
Musím...
- Čo sa stalo? Kde je Domi? - Už...
- Čo sa stalo? Kde je? - V aute.
- V aute? Idem za ňou. - Nie.
- Pusť ma za ňou, prosím. - Nemôžeš...
- Chcem ju vidieť! Čo sa jej stalo? - Ona je mŕtva.
Nie. Nie je mŕtva. Nie je mŕtva! Dominika!
Chcem ísť za ňou! Pusťte ma za ňou! Pusťte ma, som jej matka!
- Pusťte ma za ňou! Chcem ju vidieť. - Nemôžeš!
Čo sa jej stalo? Kde je Dominika? Dominika!
- Nemôžeš ju vidieť. - Čo sa jej stalo? Pusti ma!
Nechaj ma, prosím!
Pusťte ma za ňou! Chcem ju vidieť! Prosím!
Obrovská tragédia v Nitre.
Dvojročná Dominika zomrela v aute svojho nezodpovedného otca.
Záchranári, policajti a šokovaní rodičia sa len bezmocne prizerali.
Takto to vyzeralo na parkovisku v Nitre krátko po tom,
čo otec objavil v aute nehybné telo svojej dvojročnej dcéry.
Kričal: "Ja som ju zabil!"
Podľa našich informácií zostalo dievčatko v uzavretom aute asi šesť hodín.
Prišla Anka, ako susedka, a hovorí:
"Je tam decko v aute a je úplne spálené, vysušené.
Záchranári po príchode bohužiaľ už len konštatovali,
že dievčatko nejaví známky života.
Počas dňa sa teploty v Nitre vyšplhali až na 37 stupňov.
- Ako dlho bola Dominika v aute? - Dajte mi pokoj, prosím!
V aute muselo byť hotové peklo.
Vyšetrovateľ z odboru kriminálnej polície začal trestné stíhanie
vo veci zločinu opustenia dieťaťa.
Diana Pavlisová, televízia JOJ.
Na prejazde v Moravskosliezskom kraji sa zrazil osobný vlak s kamiónom...
Zuzka.
Záchranná služba.
Manželka omdlela.
Na akej ste adrese?
Komenského 5A.
Dobre. A čo sa stalo? Dýcha?
Áno, dýcha. Len omdlela.
A ako sa to stalo?
No, tak, že...
Jej dnes zomrelo...
Že jej dnes zomrelo dieťa, tak sa to stalo.
Ste tam?
To ste vy, ten z tej Nitry?
Áno.
Dobre. Pošlem vám sanitku, keď bude nejaká voľná.
Zlato, kde je Domi?
Čo sa stalo?
Prisahám, že som ju odviezol do škôlky.
Pamätám si, ako vystúpila z auta a išla sama ďalej.
Preboha, pamätám si to.
Poď, vstávaj.
Poď.
Vstaň.
No, vstaň.
Opri sa o mňa.
Poď. Pomaly.
Opatrne.
- Pán Rehák, ste v poriadku? - Prečo ste od krvi?
Je vaša, alebo vašej ženy?
Vrah!
Ustúpte, záchranná služba. Ustúpte.
Čo sa stalo? Prečo ste volali záchranku?
- Neublížili ste Zuzke? - Urobte nám miesto.
Ste v poriadku?
- Kde je? - Tu.
Je pri vedomí?
Prebrala sa a zase zaspala.
Prosím.
Ako vám je?
Bolí vás niečo?
Apaurin, desať miligramov.
Jedli ste niečo?
Pili ste?
Pripravte mi ešte jednu.
Ako sa cítite vy?
Vám dám tiež jednu.
Poďte.
Chceli spáchať samovraždu? Čo sa stalo?
Obráťte sa na tlačové oddelenie.
Máte čas.
Na každú stránku vás poprosím.
Ešte mi podpíšte prevzatie auta.
Technici už skončili, môžeme vám ho vrátiť.
Dovidenia.
- Stretneme sa tam. - Kam ideš? Tu máme auto.
Musím odviezť aj svoje.
- Ty do neho chceš nastúpiť? - Musím ho odviezť.
- Zomrela v ňom naša dcéra. - Dali mi kľúče, aby som ho odviezol.
Tu ho nemôžem nechať. Stretneme sa tam.
Zlato?
Dobre, dobre.
Poď, presadni si.
Dobre.
Prepáč, prepáč.
- Prepáč mi to! - Pst!
Dobre.
Piatok.
Pokoj, pokoj.
Som tu.
V ROZPÁLENOM AUTE ZOMRIETE DO 15 MINÚT
DETI DO ÁUT ZATVÁRA NEZODPOVEDNOSŤ RODIČOV
VÄZENIE ZA JEJ SMRŤ! OTCOVI HROZÍ AŽ PÄŤ ROKOV
Zuzka. Zuzka, prebuď sa.
Toto musíš vidieť.
Poď sa pozrieť.
Našiel som článok. Už viem, prečo sa to stalo.
Vraj sa to deje všade a môže sa to stať každému.
Je to syndróm.
Zuzka.
Poď, láska, poď sa pozrieť. Prosím.
Poď.
Ten novinár za to dostal Pulitzerovu cenu.
Jazdil po celej Amerike
za rodičmi, ktorým sa stalo presne to isté, čo nám.
Hovorí sa tomu syndróm zabudnutého dieťaťa.
Pozri.
Pozri, tu píšu:
"Pamäť je ako stroj. A nie je bezchybný.
Naša vedomá myseľ uprednostňuje veci podľa dôležitosti,
ale na bunkovej úrovni to naša pamäť nerobí.
Ak ste schopní zabudnúť mobil,
ste potenciálne schopní zabudnúť aj svoje dieťa."
Rozumieš?
Proste keď šoféruješ, tak nepremýšľaš nad tým, čo robíš.
Jednoducho radíš rýchlosti, točíš volantom.
Ako automat.
A potom v momente, kedy máš namierené do škôlky,
kam bežne nejazdíš,
a cestou ťa niečo vyruší,
tak začneš premýšľať o niečom inom.
A vtedy se zapne ten automat,
ktorý ťa zavedie na miesto, kam je zvyknutý.
V mojom prípade do práce.
Chápeš?
Že môže dôjsť doslova na prepis pamäťových obvodov,
podobne ako u počítačového programu.
Ak sa tieto pamäťové obvody neoživia, napríklad plačom dieťaťa,
môžu úplne vymiznúť.
Jednoducho je to syndróm.
Syndróm.
Dobre. Je to syndróm.
Počkaj.
Zomrela naša dcéra.
Ja viem, že za to nemôžeš a je ti to ľúto,
ale prestaň s tým, že už vieš, prečo sa to stalo.
Pretože ja ti poviem, prečo sa to stalo.
Stalo sa to preto, že si Dominiku nikdy nechcel.
Ako vyzerá ten žlčníkový záchvat?
Niekde tesne pod...
Narodilo sa bez rúk.
Krásna Šarika má takéto krásne šaty.
Tu má aj vrecko.
Ahoj, Michal. Ja chápem, že teraz nechceš s nikým hovoriť,
a prepáč, že ti furt volám,
ale ja sa jednoducho o teba bojím.
Už som volala aj Zuzke. Hovorila, že sa vráti až o pár dní.
Tak som sa išla pozrieť k vám, nedozvonila som sa.
Už som chcela fakt volať aj políciu. Potom som ťa uvidela cez okno.
No, ale k veci.
Keď si teda zmizol,
tak sa riaditeľom stal dočasne ten tvoj Majer.
Ale to len, aby sme sa vyhli exekúciám a mohli reagovať.
Ide to celé do riti.
Mišo, potrebujeme ťa.
Zuzka ťa tiež potrebuje, musíš sa vzchopiť.
Choď na nejakú terapiu alebo niečo.
Postaraj sa o Zuzku. Proste sa skús nejako vrátiť do života.
Ahoj.
- Zavri oči. - Čo? Prečo?
Uvidíš, zatvor oči. A poď von.
- Von? - Hm. Poď.
Opatrne.
Pôjdeme dole po schodoch, áno?
Dávaj pozor, prvý schod.
- Dobre. Nepozeráš sa? - Nie.
Dobre. Už to bude.
Moment.
Ešte neotváraj.
Ešte nie.
Môžeš ich otvoriť. Skús to.
Tvoje nové auto.
Toho svojho som sa zbavil. Vezmem si to tvoje staré, áno?
Skús ho otvoriť.
Čo je?
Prepáč, ja nemôžem.
A prečo? Čo nemôžeš?
Čo je?
Musíme to skončiť.
Musíme sa rozísť.
Prepáč.
Dobrý deň.
Pán Rehák, ako sa cítite?
Čo by ste urobili inak?
- Čo hovorí vaša žena? - Cítite sa vinný?
Na čom máte postavenú obhajobu?
Ako to vidí vaše okolie?
Aký trest očakávate?
Chcete sa k tomu vyjadriť, pán Rehák?
Máte rozviazanú šnúrku. Pokračujte.
Budem tu do konca, keby si niečo potreboval.
Pojednávanie v trestnej veci obvineného Michala Reháka začne.
Prosím. A poprosím novinárov, bez kamier a záznamov.
Budeme sedieť tam vzadu.
Pôjdeme vľavo. Dajte mi to, vezmem vám to.
Vstaňte, prosím. Prichádza sudca.
Otváram pojednávanie v trestnej veci obžalovaného Michala Reháka
za prečin usmrtenia podľa paragrafu 149,
odsek 1, odsek 2, písmeno b trestného zákonníka.
Prosím obžalobu, aby začala.
Ďakujem.
Dňa 22.7. asi o ôsmej hodine v Nitre
obžalovaný pri odchode z rodinného domu
naložil do svojho osobného motorového vozidla svoju dcéru Dominiku Rehákovú
s tým, že ju odvezie do materskej školy a potom pôjde do práce.
Počas cesty však neodbočil do škôlky, ale plynule pokračoval do práce
ku kancelárskej budove časopisu "Nížina",
kde pred deviatou hodinou svoje osobné vozidlo zaparkoval,
auto zavrel a odišiel do práce.
Pričom svoju maloletú dcéru zabudol v aute
až do 15. hodiny 25. minúty.
Tá vzhľadom na svoj vek a dobe pobytu v aute
a vysokej dennej teplote
v zatvorenom aute zomrela.
Obžalovaný teda spôsobil smrť chránenej osoby,
dieťaťa,
blízkej osoby a odkázanej osoby.
Obžaloba žiada nepodmienečný trest odňatia slobody vo výške piatich rokov.
Prejdime najskôr na výsluch svedkov obžaloby. Prosím.
Ctený súd, najprv by som chcela predvolať
bývalú manželku obžalovaného, pani Evu Rehákovú.
Predvolávam svedkyňu.
Chcem sa vás opýtať, pani Reháková, na telefonický rozhovor,
ktorý ste mali s obžalovaným v osudný deň.
O čom ste sa rozprávali?
Potrebovala som, aby Michal odviezol môjmu otcovi nový tlakomer.
Ja žijem v Prahe a do Nitry by som sa tak rýchlo nedostala.
A okrem tlakomeru ste hovorili aj o niečom inom?
Chcel vedieť, ako som sa rozhodla.
Rozhodla o čom?
Chcel si odo mňa požičať peniaze na záchranu firmy.
A prečo si chcel požičať práve od vás?
Keď sme sa rozviedli, tak mi Michal nechal pomerne slušný majetok.
Všetko sme riešili mimosúdnym vyrovnaním. On si to tak prial.
Takže ste mu vyhoveli?
Chcela som čas na rozmyslenie, aby som sa poradila s manželom.
Ale on si prial, aby to zostalo medzi nami.
Prečo?
Povedal, že on tým Zuzanu nezaťažuje.
Prečo?
Asi sa hanbil.
Hanbil. A za čo?
Že zlyhal.
Inými slovami, to, čo ho zaujímalo najviac, boli peniaze.
Nepýtal sa vás na vašu rodinu? Na zdravie? Nehovoril o svojej rodine?
Pani prokurátorka kladie sugestívne otázky a podsúva odpovede.
Snažím sa len ukázať, že jediné, na čo myslel obžalovaný, boli peniaze.
Ani náznak o rodine, o svojej dcére.
Absolútne sa sústredil na firmu, na jej finančné problémy, a o svojej dcére...
- Pani prokurátorka! - Áno, pán obhajca?
Ak máte ešte nejaké otázky, prosím, položte ich.
A nepodsúvajte na ne odpovede.
Nie, ctený súd, nemám žiadne ďalšie otázky.
- Obhajoba, máte otázky? - Áno, mám. Ďakujem.
Pani Reháková, aký je Michal človek?
- Námietka! - Zamieta sa. Odpovedzte.
Neviem. To sa ťažko takto povie.
Skúste to. Čo vám napadne?
Tak rozhodne sa s ním
človek nikdy nenudil.
Bola s ním zábava.
Vedel prekvapiť.
Samozrejme prekvapilo ma aj to, keď si našiel Zuzanu.
Opustil ma a do roka spolu mali dieťa. To ma prekvapilo.
Ale
Dominiku zbožňoval.
A hovorím to preto, že je vlastne úplne jedno, čo sa stalo medzi nami,
či som mu odpustila, pretože ja som mu vlastne nikdy neodpustila,
ale som stále presvedčená o tom, že je to dobrý človek.
Nežijeme spolu
a dokonca aj po tej strašnej udalosti sa stále stará o môjho otca,
ktorý žije na Slovensku.
Neverím, že by na Domču zabudol len preto, že sa niečo dialo v práci.
Ďakujem. Nemám ďalšie otázky.
Môžete ísť.
Dobre.
Pristúpme k pitevnej správe poškodenej. Prosím.
Vopred chcem upozorniť,
že dôkazný materiál obsahuje drastické zábery.
Prosím o strpenie, než odíde matka poškodenej.
Môžete.
Tak, ako vidíte,
termické zmeny na koži nevykazovali známky vitálnej reakcie.
Tieto zmeny vznikli až po smrti maloletej,
čo nepriamo poukazuje na to,
že dieťa plynulo prešlo zo spánku do bezvedomia
a následne do úmrtia.
Približne pol hodiny po ponechaní dieťaťa v aute.
Teda o deviatej hodine ráno.
Bezprostrednou príčinou smrti...
Prosím predvolať
pani Zuzanu Rehákovú, manželku obžalovaného.
Predvolávam svedkyňu.
Povedzte nám, prosím, z vášho pohľadu,
aký je Michal Rehák manžel.
Nie,
viete, on
je naozaj taký, že by sa pre Dominiku roztrhal.
Sliepočky,
kakavká, riekanky, uspávanie,
všetko robil on.
Ďakujem.
Ale ja som sa nepýtala, aký je Michal Rehák otec.
Pýtala som sa, aký je manžel.
Prepáčte.
Mne to trochu splýva.
Pani Reháková.
Je pre vás ťažké povedať, aký je Michal Rehák manžel?
Michal je dobrý manžel.
Neviem, ako by som to...
Ako to súvisí?
Žijete s manželom v jednej domácnosti aj po tej tragédii?
- Námietka! Irelevantné. - Neprijíma sa. Odpovedzte.
Nie.
Prosím?
- Nie. - Ďakujem, mne to stačí.
- Má obhajoba otázky? - Nie.
Môžete ísť, pani Reháková.
A teraz by som chcela predvolať
obžalovaného Michala Reháka, ctený súd.
Máme za to, že doteraz nebola dostatočne posúdená osobnosť obžalovaného.
Dobre. Poprosím obžalovaného, aby predstúpil.
Pán Rehák,
do pol štvrtej ste v práci robili všetko možné.
Mali ste poradu, sedeli ste na káve, fajčili ste,
pozerali ste sa v práci na e-maily.
Za tých šesť hodín
ste ani raz nepomysleli na svoju dcéru?
Ale áno.
So Zuzkou sme sa o nej bavili cez telefón.
Pozeral som sa na video z minuloročnej dovolenky.
A nenapadlo vám, že ste ju nechali v aute?
Nie.
Nie?
Nie. Bol som presvedčený, že som Dominiku odviezol do škôlky.
Doteraz si to pamätám.
Vy si pamätáte, ako ste svoju dcéru odviezli do škôlky?
Áno.
Celý deň som žil v tom, že...
Že Dominika je v škôlke.
Sám tomu nerozumiem.
Ale ja tomu rozumiem, pán Rehák.
Vy chcete povedať, že za to nemôžete, pretože ste si mysleli,
že je vaše dieťa v škôlke.
Nie.
Ja sa nezbavujem zodpovednosti za to, čo sa stalo. Práve naopak.
Cítim veľkú vinu za tú hrôzu, čo som spôsobil.
Ale...
Ale?
Je mi úplne jedno, ako celé toto skončí.
Prosím?
Dominika je mŕtva, to už nič nezmení. Ja som ju za...
Robte si so mnou, čo chcete.
Nerozumiem tomu.
Vám je jedno, ako tento súdny proces dopadne?
Alebo ako to chcete vysvetliť?
Áno.
Neviem.
Ja už vôbec nerozumiem tomuto životu.
Predtým som sa aj snažil, hľadal som zmysel,
v práci, v živote.
A zrazu táto smrť.
Teraz už nechápem vôbec nič.
Ďakujem. Nemám ďalšie otázky.
- Má obhajoba otázky? - Áno, mám, ďakujem.
Michal, do auta ste svoju dcéru dávali sám?
Áno. Teda nie.
- Sústreďte sa. - Pardon. Prepáčte.
Najprv Dominiku dávala do auta moja žena, ale ja som jej povedal,
nech ju nezapína, že som kúpil novú sedačku,
z ktorej sa sama neodopne.
- Ona sa vedela sama odopnúť. - Áno, vedela.
Párkrát sa mi aj stalo, že som musel zastaviť, aby mi nelozila v aute.
Ale to ráno bola riadne pripútaná, teda v tej novej sedačke.
Ešte som to sám kontroloval.
Keď ste zaparkovali pred prácou, brali ste si tašku a tak.
Ani na moment ste sa nepozreli na zadné sedadlo?
Práveže pozrel.
- A čo ste videli? - Prázdnu sedačku.
Nedošlo mi, že sa pozerám na tú starú.
Myslel som si, že tam Dominika už nie je, že som ju odviezol.
Hovoríte, že si pamätáte, ako ste odviezli Dominiku do škôlky.
- Áno. - Čo si presne pamätáte?
Že vystúpila z auta
a rozbehla sa do škôlky.
Za plotom stála pani učiteľka, mávala na ňu
a ja som sa pozeral, ako vošla bránkou dovnútra.
Ale hovorili ste, že sedela v sedačke,
z ktorej sa nevedela odopnúť. Pamätáte si, ako ste ju odopli?
Prosím?
Či si pamätáte, ako ste rozopli tú sedačku?
Nie, to si nepamätám. Mám v hlave len obraz,
ako vystúpila zo zadných dverí a
bežala smerom k škôlke.
Nechápem, ako si môžem pamätať niečo, čo sa nestalo.
Ďakujem.
Vážený súd, chcem požiadať, aby bol predvolaný znalec,
ktorý vykonal obžalovanému špeciálne neuropsychologické vyšetrenie.
Predvolávam svedka. Vy už môžete ísť na svoje miesto.
Pán Libovič, prečo si otec nespomenul na dcéru v aute?
Pretože jeho mozog sa počas riadenia auta
prepol do režimu "autopilota".
V tej chvíli si mozog myslí, že všetko prebieha tak, ako je zvyknutý.
A tá časť pamäte, ktorá má na starosti nové úlohy,
v jeho prípade odviezť dcérku do škôlky, tá sa jednoducho vypla.
Nejde o zlyhanie rodičovskej lásky, ide o zlyhanie pamäte.
Navyše vieme, že mal pán Rehák v ten deň dôležitú schôdzku,
čo u neho vyvolalo stres.
A v takých prípadoch si mozog často vytvorí falošnú spomienku.
To znamená, že si nepamätá to, čo sa skutočne stalo.
Michal?
Kde si? Michal!
Si tu?
Ak chceš, aby som odišla, tak mi to povedz.
Prepáč, ja tam nemôžem ísť.
- Prepáč. - Ja viem.
Dobre.
A kto všetko tam vlastne je?
Dáša, Juro, Dušan,
Veronika je sama.
Prišiel aj Ľubo.
- Aký Ľubo, ten právnik? - Áno.
Nepozývala som ho.
Ale nejako sa to dozvedel a
písal mi, ako ako sa máš,
či ti môže prísť pogratulovať.
Ak chceš, poviem im, že som ťa nenašla.
- Uf. - Ukáž.
Chcela by som dieťa.
Pst!
Šéf!
Mišo!
Zuzka!
Kam šli?
- Nič? - Nie.
- Pred domom má auto. - Áno, videl som.
- Nemáš zapaľovač, prosím ťa? - Mám.
- Ten Dušan, to je fakt úchylák. - Je len ožratý.
- Tak to stihol rýchlo. - Hej no.
- Vieš, čo mi povedal? - Čože?
"Riťuľka."
Čo sa smeješ? Veď nemám veľký zadok.
Práve preto použil tú zdrobneninu.
- Takže nie si "riťuľka"? Prepáč. - Prosím ťa.
- Prepáč. - Ty zase fajčíš?
Nie, nie.
Každý mesiac prestávam, ale to sa jednoducho nedá, teraz nefajčiť.
- Prečo? - Všetko toto, čo deje, chápeš?
Firmu si dojebe, decko si zabije. Stojím pri ňom, nemám fajčiť?
Aj oslavu mu robíme.
Neviem, či by som to povedal takto. To ty si chcela tú oslavu, nie?
Áno.
Aj tá Zuza, ja sa jej čudujem. Ja by som ho na jej mieste zabila.
Chápeš, čo je to za mamu? Veď jej zabil decko, do riti.
Ale nezabil. Bola to nehoda.
Áno, nehoda, ale jeho pričinením. Takže to nie je úplne nehoda.
Aj na súde povedali, že je vinný. Len nejde do basy.
To by sa mohlo stať každému.
Ako každému?
Možno tak niekomu, kto má v hlave vymleté.
Mne by sa to stať nemohlo. Tebe áno?
Mohlo. Aj tebe by sa to mohlo stať.
Čo by sa mi mohlo stať?
Ja by som nenechala dieťa v aute celý deň.
Ani psa by som nenechala zatvoreného v aute.
Zabudla si si niekedy v aute mobil alebo peňaženku?
Juro.
Zomrelo dieťa.
Je za to zodpovedný, tak nerozprávaj o zabudnutej peňaženke.
Kašli na to, nechajme to.
- Ja sa o tom nepotrebujem baviť. - Dobre.
Len hovorím, že okolo neho nebudem chodiť po špičkách donekonečna,
pretože z toho má traumu.
Snažím sa ti vysvetliť, že som o tom čítal...
- Mňa to nezaujíma. - Pretože ho chceš jednoducho odsúdiť.
Hej, hej.
Je dokázané, že kedykoľvek si si niečo zabudla,
stalo sa ti v mozgu presne to isté, čo jemu.
Nestalo. Ja som, kurva, nikdy nezabila žiadne dieťa!
- Ale mohla si. - Ja mám dve deti!
A viem, čo robím. Mne by sa to nestalo. Nie som nezodpovedná ako tí dvaja.
Dáša, máš pravdu.
Hej, kokoti, fajčíte?
Hú! Oslávenec!
Poďte, oslávenec je tu!
Poď, poď s tou tortou!
- Pomaly. - Aha, tu je.
♪ Veľa šťastia, zdravia, ♪
♪ veľa šťastia, zdravia. ♪
♪ Veľa šťastia, milý Michal, ♪
♪ veľa šťastia, zdravia! ♪
Sfúkni ich!
Áno!
Všetko najlepšie.
Všetko najlepšie, drž sa.
Všetko najlepšie, Michal. Veľa šťastia.
Chcel som osobne.
- Veľa sily. - Ďakujem.
Ty kokot, mám ťa rád.
Všetko najlepšie, Michal.
Musím ísť za Julkou, čaká na mňa pri strážnici.
Veronika, musím na zajtra pripraviť ten rozpočet.
Aha. No tak my asi pôjdeme tiež.
Škoda, že si neprišiel skôr, Michal.
Nebláznite, je tam plno chľastu.
- Ahoj, Zuzka! - Musíme, ahoj.
- Ideš so mnou ešte chľastať? - Hodím ťa domov. Čau.
Čau!
Idem behať.
INŠPIROVANÉ SKUTOČNÝMI UDALOSŤAMI