Tento film názorně zobrazuje zranění způsobená traumatickou autonehodou.
Downloaded from YTS.MX
Zhlédnutí je na zvážení diváka.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Na jakou prohlídku to jedeme?
Jedu za panem Haqem.
To je ten, co mě operoval.
Když mě letecká záchranka dopravila do nemocnice,
operoval mě pět hodin.
A pak ještě mnohokrát
a já dostal do jizev spoustu injekcí se steroidy.
Není to příjemné.
Nechal jsem si udělat i něco jiného, plazmu.
V podstatě mi spájeli obličej.
Uvidíme, jak to dopadne.
Vím, co se stane.
Pan Manisali bude spokojený s nosem.
Pan Haq bude spokojený s obličejem.
Všichni mi řeknou: „Jo, vypadá to líp.“
Barva kůže se sama docela dobře chytá.
- Vážně? - Už není tak zarudlá.
Jo, vypadá to mnohem líp.
Tahle část je zvláštní.
Tahle. Je taková volná.
- Dobře. - Mám pocit, že není…
Je to lepší než dřív.
Ale mám takový zvláštní pocit.
- Můžu se podívat? - Jo.
Zase se usmějte.
Jo. Vypadá to dobře.
Hodně otevřete pusu.
Skousněte.
To vypadá mnohem líp.
- Cítíte, jak se vás dotýkám? - Jo.
A co tady, je to míň…
- Necítím to. - Tohle necítíte?
- Ne. - Ne, to je kožní štěp.
Možná se vám tam v budoucnu cit vrátí, ale spíš asi ne.
Celkově si myslím, že teď jste na tom zatím nejlíp.
- Opravdu velký pokrok. - Děkuju.
Díky.
Trochu mě to štve…
protože já asi spokojený nebudu.
A vážím si toho.
Oba jsou úžasní.
Ale…
nikdy mi nevrátí, co jsem měl.
Tehdy jsem nebyl spokojený,
ale teď vím, že to nebylo tak zlé.
Většinou chci, aby lidé byli upřímní a zhrozili se.
Je to fakt k posrání.
Nevím, jestli tohle na Disney chtějí.
Mickey Mouse nikdy nenadával.
Pořád se s tím snažím srovnat.
Pořád se s tím smiřuju.
I když je to už 18 měsíců.
Těsně před Vánoci v roce 2022
měl jeden z nejoblíbenějších sportovců a televizních moderátorů v zemi,
Andrew Freddie Flintoff, ošklivou autonehodu…
Převrátil auto s otevřenou střechou
…při natáčení pořadu BBC Top Gear.
Freddie z Top Gearu se zranil při nehodě
V průběhu následujícího roku se vůbec neukázal na veřejnosti.
Prožívám to každý den.
Když jdu večer spát, jsem v tom autě.
A je to tak živé.
Od té doby jsem pořádně nespal.
V podstatě se ti každou noc přehrává v hlavě
film s tím, co se stalo.
Mám to v hlavě jako film.
Viděl jsem to.
- Skutečné záběry? - Záběry z auta.
Viděl jsem je. Vyžádal jsem si je.
Abych si dokázal, že jsou moje pocity oprávněné.
„Proto se takhle cítím, proto je mi tak zle.“
A na druhé straně je, když mluvíte o tom filmu v hlavě.
V kriketu se mluví o vizualizaci.
Prostě něco vidíte.
Pro mě je to jenom část.
Byl jsem zraněný tolikrát, že jsem nemohl trénovat nadhozy.
Tak jsem si vymyslel způsob, jak trénovat v hlavě.
Já nejenom viděl, jak nadhazuju.
Cítil jsem to.
Cítil jsem ten pach.
Cítil jsem, jaké to je.
Dokonce i to, jak pouštím míček.
Problém je, že když to použiješ na tohle,
tak jsou i ty vzpomínky tak skutečné,
že jsem nervózní, jen o tom mluvím.
A na téhle straně obličeje mě to bolí.
Cítím fantomové bolesti a…
Je to trochu jako prokletí.
Už přichází.
Skóruje! Freddie Flintoff!
Nikdo nebyl tak talentovaný, ale málokdo o sobě tolik pochyboval.
To je paráda!
Jsme svědky něčeho fantastického.
Měl status celebrity a neustále s tím zápasil.
PADLÝ HRDINA
- …váš moderátor, pan Freddie Flintoff! - Dobře?
Je téměř nemožné kriket překonat.
Freddie Flintoff, dámy a pánové.
Ale on to dokázal.
Jste hráč kriketu. Neměl byste být tak vtipný.
Ale jemu přišlo, že nikdy neudělal dost.
Freddie Flintoff se stal obětí autonehody.
Freddieho Flintoffa odvezli do nemocnice.
Najednou se vám změní celý život.
Je to skoro jako bych se resetoval.
Snažím se zjistit, čím jsem teď.
Freddie Flintoff byl loni zraněn při nehodě.
Co se stalo?
- Nic neřeknou. - Bouračka.
Zranění mu změnila život.
Od té doby mlčí.
SEDM MĚSÍCŮ PO NEHODĚ
V roce 2023 se Freddie Flintoff stáhl do útočiště svého domova.
Ale jak se šířily spekulace o tom, kde se nachází,
začal své zotavování dokumentovat.
Freddie cítil potřebu lidem říct, jak přesně se nehoda odehrála
a jaké jsou její následky.
Co mě skutečně frustrovalo a ranilo,
byly spekulace.
Proto tohle teď dělám.
Snažím se to objasnit.
Co se doopravdy stalo.
Sedm měsíců jsem se držel stranou.
Ven chodím jen z lékařských důvodů.
Cítím se tady v domě v bezpečí,
bojím se vyjít ven.
Chcete tu být pro své děti, abyste o nic nepřišli.
Naštěstí máme čtyři.
Celou tu dobu jsem trávil s tříapůlletým synem.
Nechtěl ke mně jít. Asi ho děsil můj obličej.
Děsil jsem ho já.
To mě zdrtilo.
Mám PTSD a trpím úzkostí.
Občas se přistihnu,
jak bezdůvodně brečím.
Pojď ke mně.
Hodný pejsek.
Kam jdeš?
Jak rok ubíhal,
Freddie, který byl dřív proti natočení životopisného filmu…
- Steve na tebe chce připevnit mikrofon. - Jo.
…se poprvé rozhodl otevřít o své kariéře, kriketu a životě.
Strhnu pár chlupů.
Rostly mi roky.
Mám ti říkat Freddie, nebo Andrew?
Asi Freddie. Fred.
Fred.
Je to zvláštní, že? Protože…
samozřejmě se jmenuju Andrew
a od mých 15 let
mi všichni říkají Fred nebo Freddie.
Andrew mě vystihuje víc.
Docela introvertní.
Má rád svůj prostor.
Ale to by ve světě profesionálního sportu nefungovalo.
To jsem zjistil celkem brzy.
Lancashire právě dokončil něco,
co by mohlo být pro budoucnost důležitým krokem.
Podepsali smlouvu s 16letým,
podle hodnocení nejlepším pálkařem své generace.
Andrew Flintoff, 193 centimetrů kriketového potenciálu,
hraje už od svých šesti let.
Reprezentuje Anglii od 14 let
a ve 14 patřil mezi 11 nejlepších hráčů ve svém klubu, St. Anne's.
V devíti jsem začal hrát okresní kriket.
Od té doby se mi daří.
Ale každý rok je to těžší, jak se věková skupina postupně zvyšuje.
Fred mi řekl, že jste byl jeho nejlepší trenér.
, BUMBLE' LLOYD Bývalý trenér
Je velmi laskavý. Ale asi ne.
Popsal vás jako svého kriketového tátu.
Jo, a pro mě… Mám tři syny. On je můj čtvrtý.
STOUPAJÍCÍ HVĚZDA LANCASHIRSKÉHO KRIKETU
ZLATÝ CHLAPEC
Věděli jsme o něm, když jsem byl trenérem v Lancashiru.
Jeho tempo bylo hrozivé.
Vyčníval. Když hrál za St. Anne's v kategorii do 15 let,
získal 232 bodů bez outování.
Máme rozbité okno, zmizelo pět šest kriketových míčků.
Díky své velikosti měl sílu.
Velký, urostlý hoch, který nadhazoval, nadhazoval a nadhazoval.
Půlka jeho zad byla muž, statný muž
a druhá polovina byla dítě.
Dva různí lidé.
Pak jsme mluvili o tom, že s Andrewem podepíšeme smlouvu.
Říkáte mu Andrew.
- Jo. - Je to Andrew, Fred, Freddie.
Má těch jmen víc.
Jo, „Fred“ se mu začalo říkat v šatně,
podle Flinstoneových.
Ale já mu vždycky říkal Andrew,
zvlášť když jsem mu občas dával pěkně zabrat.
Určitě od vás hodně lidí čeká velké věci.
Jak na to reagujete?
Když jsem začínal, měl jsem problém s tím, jak jsem mladý.
Ale to se každým rokem zlepšuje.
Byl jsem plachý kluk z Prestonu.
Byl jsem mírný, pokorný, hodně zakřiknutý.
Vzpomínám si, jak jsem poprvé vešel do šatny v Lancashiru,
obklopen muži.
Nevěděl jsem, jak se chovat nebo co říct, hodně jsem se styděl.
Začali mi říkat Frede.
A já začal pít.
A pak jsem našel tohle alter ego.
Vytvořil jsem postavu,
která milovala záři reflektorů, hraní.
Milovala to všechno.
Soustřeďte se. Tohle je velká hra.
Když vyhrajeme, vyhrajeme ligu.
Bylo mi 17.
Jemu bylo nejspíš 18.
Byl anglickým kapitánem pro mladší 19 let.
A všichni Freda znali, protože ještě před svými 11…
R. KEY Bývalý hráč okresu Kent a Anglie
…to byl ten kluk z Lancashiru, co hodil míček několik kilometrů daleko.
Říkali jste si: „Ten kluk je lepší než my.“
Včerejší kriketový zápas v Old Traffordu se zapsal do dějin sportu.
Vznikl nový světový rekord,
důkaz vám ukáže Peter Stevenson.
Ano, v budoucnu by to mohl být sběratelský kousek.
Oficiální záznam skóre, který ukazuje
úžasné směny Andrewa Flintoffa za Lancashire na Old Trafford.
Na téhle bezpečnostní kameře klubu je natočen pouze důkaz sady,
během které bylo získáno rekordních 38 bodů.
Na hřišti jsem si připadal skoro jako… Neřekl bych, že jako Superman,
ale víte, když jde do telefonní budky a…
Takové pro mě bylo hrát kriket.
A když jsem odešel z hřiště,
bylo to úplně jiné.
Šel jsem domů a byl sám sebou.
Jste dva?
Možná dva, možná je nás víc.
Za ta léta nás možná bylo víc než dva.
Představil se jako Andrew
a já jsem mu vždycky říkala Andrew.
Začali jsme si povídat a pak jsme nepřestali mluvit.
Byl vtipný. Uměl mě rozesmál.
A čím víc jsem s ním mluvila, tím víc jsem si říkala,
že je opravdu milý.
V tu dobu nebyl jako profesionální sportovec
- moc známý. - Ne.
Tehdy jsem nevěděla, kdo Andrew je.
Nemyslím to zle, ale…
Neumím to vyjádřit.
Byl prostě úplně jiný.
Když to říkám, bere to negativně.
Říkám tomu „potenciál“.
A on na to: „Mám potenciál. Snažíš se mě změnit.“
Ale nikdy jsem to tak nemyslela.
Bylo v něm něco,
že jsem věděla,
že se stane něčím mnohem víc.
Měl toho na rozdávání.
A on nepatří mezi… A že takových je…
Skvělý hráč, ale trochu kretén.
Ne. Byl to šampion.
Trochu jsem na něj dohlížel.
A těsně po té nehodě,
než ho tak nějak zašili,
jsem ho viděl a vyrazilo mi to dech.
Chtěl jsem se rozbrečet a obejmout ho.
Dělám mu agentku už 16 let.
Vždy si sedneme a vymýšlíme…
KATIE LYDONOVÁ Agentka
…co by chtěl dělat za deset let.
Jaký má dlouhodobý cíl.
Vždycky to byl Top Gear.
Jeho kriketové kariéře se nic nevyrovná.
Když tu příležitost dostal, moc to pro něj znamenalo.
Děkuju.
Mám radost, že prezentuju naši první show.
Víme, že Top Gear měl víc reinkarnací
- než Pán času. - Jo.
- Úplně… - Ale malého Daleka jsme si nechali.
…se rozplýval štěstím.
Považoval to za důležitý pořad.
Spousta lidí ho má ráda a mnozí na něm vyrostli.
Ze všech televizních pořadů…
Pěkně hladce.
…byl tenhle jediný, kam jsem se chtěl opravdu dostat.
Tohle pro něj bylo správné.
Miluje auta.
Jo, má rád auta.
Nechávali ho hodně zkoušet různá auta, což miloval.
Ty kreténe!
Jsi totální magor!
Fred neustále potřebuje nové výzvy.
Chvíli neposedí.
Takže jsem měl radost, když řekl, že tu práci dostal.
J. WHITEHALL Komik a přítel
Přišlo mu, že tam skvěle pasuje.
To je jedna z nejděsivějších věcí, co jsem kdy dělal.
V pořadu se stal tak trochu riskérem.
Dělal kaskadérské kousky.
Nejspíš je to proto, že si sám stanovuje výzvy.
Co si ze dne nehody pamatujete?
Byl to prostě den na trati.
TRAŤ TOP GEARU LETIŠTĚ DUNSFOLD
Nečekala jsem žádné problémy.
Pamatuju si to všechno.
Bývalo by bylo jednodušší, kdybych upadl do bezvědomí
a byl v něm tak týden dva.
A po probuzení už měl stehy vytažené.
Ale pamatuju si vše.
Když na to pomyslím, jsem zase v tom autě.
Byla to tříkolka.
Vyztužené čelní sklo asi takhle
a tyč, která vede do půlky zad, takže jsem nechráněný.
Jedu asi 65, 70 km za hodinu.
Ukazovali mi, jak mám jet autem po straně.
Kolo vepředu upadlo.
Točit se s autem je zvláštní.
Protože je to bod bez návratu,
všechno se zpomalí.
Je to vážně divné.
Rozhovory bych měl zvládat.
Ale hrával jsem kriket. Byl jsem na pálce.
Máte 0,4 vteřiny, abyste se rozhodli.
Kam poletí míč, jak nadhodíte,
jak budete hýbat nohama.
Když se začalo převracet,
podíval jsem se na zem
a věděl jsem, že když se udeřím tady, na straně, zlomím si vaz.
Když se trefím na spánek, zemřu.
Moje největší šance byla narazit obličejem.
A pak si vzpomínám, jak jsem se udeřil…
Dostal jsem ránu do hlavy.
Ale pak jsem vypadl a auto pokračovalo.
Přelétl jsem přes zadní část auta
a auto mě asi 50 metrů
táhlo obličejem dolů pod sebou.
Pak najelo na trávník a zase se otočilo.
Musel jsem být mrtvý,
byl jsem totiž při vědomí, ale nic jsem neviděl.
Říkal jsem si: „To je ono?“
„To je ono?“ Víte?
„Až do konce svých dní uvidím jen černou?“
Čepice mi spadla do očí.
Tak jsem ji vytáhl a řekl si:
„Ne, jsem na trati Top Gearu. To není nebe.“
Jo, to bylo…
Jo.
Pak jsem se podíval dolů a začala téct krev.
Nejvíc jsem se bál, že jsem přišel o obličej.
Že se mi úplně sedřel.
Byl jsem k smrti vyděšený.
Někdo mi volal, že Andrew měl v Top Gearu nehodu,
ale že toho moc nevědí.
Že ho vezmou do nejbližší nemocnice,
ale že si možná jen vyrazil zuby.
A všechno je v pořádku.
Položila jsem telefon
a moc jsem z toho nedělala.
Ale rychle se to vystupňovalo.
Bylo to asi 30 nebo 40 minut čiré agónie,
než přiletěl vrtulník.
Volali jsme na letiště v Surrey
a Freddie byl očividně velmi otřesen.
Měl rozsáhlé poranění obličeje.
DR. BREEN ZÁCHR. SLUŽBA
Nebylo to jedno, měl mnohočetná poranění.
Měl velké bolesti, tak jsme mu dali léky proti bolesti
a převezli ho do našeho předního traumacentra,
do nemocnice St. George's.
Říkal jsem si, že to nemůže být pravda.
„To nemůže být pravda.“
Nikdo mi nic neřekl.
Nevěděla jsem…
jaká má zranění.
Začala jsem se balit a přemýšlela,
že pojedu do Londýna
a pak mi snad někdo řekne, kde je.
Ten den jsem měl službu
a volal mi konzultant z pohotovosti.
O mnoho zranění, co dostáváme, se starají na nižší úrovni,
než se řeší přes konzultanta, tak jsem věděl, že je to vážné.
Jak byste popsal zranění, se kterými Fred přijel?
Komplexní. Velmi komplexní.
Za posledních 20 let,
co se maxilofacilálním úrazům věnuji,
patří jeho zranění mezi předních pět.
Měl směsici poranění tvrdé a měkké tkáně,
zlomené zuby, vyražené zuby,
části horní čelisti byly také zlomené a posunuté.
Zranění měkkých tkání byla velmi složitá.
Je velmi neobvyklé, že přijdete o měkkou tkáň,
o kůži.
A on ztratil opravdu značnou část horního rtu,
kůži a část svalu pod ním.
A také spodní ret.
Řekli mi, že než půjdu dál, musím se připravit.
Protože v té době ještě nepodstoupil operaci.
Takže jste v nemocnici byla první?
Omlouvám se.
Panebože.
Cítila jsem bezmoc.
Prostě jsem nevěděla…
co říct, aby…
Mou prací je vše vylepšit
a napravit.
Tohle jsem napravit nemohla.
Tyhle rány nešly vyčistit.
Seškrábl si obličej o asfalt.
V ranách byl štěrk a špína.
Počáteční operace trvala asi pět hodin.
Během prvních pěti hodin operace
jste se už začali snažit obnovit obličej?
Jasně.
Musíte vrátit anatomii do původního stavu.
Je to jako skládačka.
Téměř vždy tam jsou všechny kousky.
V Andrewově případě nebyly.
Když jsem ho viděla,
vešla jsem do pokoje, on ležel v posteli
a byl celý obvázaný.
Ale jeho oči…
nikdy jsem u nikoho neviděla v očích takový strach.
Jenom na mě zíral. Nejspíš se snažil zjistit,
jak špatné to je.
Sebrala jsem se
a nebrečela jsem.
Jen jsem řekla: „Je to dobré, budeš v pořádku.
„Nemůžu uvěřit, jak úžasně vypadáš.“
Než jsme jeli domů, zavolala jsem dětem
a řekla jim:
„Musíte být silní jako nikdy dřív.
„Táta teď vypadá jinak.
„Uzdraví se,
„ale nechci, abyste se tvářili šokovaně a vyděšeně,
„protože to by ho zničilo.“
A to bylo těžké.
Andrew neví, že jsem to udělala.
Jsem všem těm lidem moc vděčná.
Pořád mám manžela,
děti mají svého tátu.
Vím, že někteří lidé si procházejí podobnými, nebo i horšími věcmi,
a nedostane se jim pomoci jako nám.
Poslali mi tu fotku.
Nemohl jsem se na ni podívat.
Bylo to hrozné.
Snažíme se, aby Rachael věděla…
M. VAUGHAN Přítel a bývalý kapitán Anglie
…že na ni a děti všichni myslíme.
Vůbec to nebyl Fred.
Prostě se vypařil.
Nechtěl s nikým mluvit, nechtěl nikoho vidět.
Nechtěl nic dělat.
Byl úplně na dně. Takhle jsem ho ještě neviděla.
Pamatuju si, že se objevovaly různé zprávy…
a vy se to všechno snažíte poskládat…
J. CORDEN Moderátor a přítel
…a netušíte, jestli je to pravda.
Snažíte se mu dovolat, prostě chcete…
a víte, že nedostanete odpověď.
Zoufale jsem ho chtěl vidět
a psal jsem si s našimi společnými přáteli.
Říkali, že potřebuje čas.
A jo, prostě…
Chtěl jsem ho obejmout.
V mém kriketovém životě
jsem mnohokrát nevěděl, zda zvládnu situaci, ve které jsem se ocitl.
Vždy mi přišlo, že můžu stisknout vypínač a nějak se to povede.
Musím ten vypínač najít znovu, protože v tuto chvíli
nevím, kdo jsem.
Na jméno 20letého Andyho Flintoffa si dávejte pozor.
Blahopřejeme Andrewu Flintoffovi z Lancashiru…
Nejnovějšímu z řady hráčů, kteří se prosadili v národním týmu.
Freddie se rychle dostal do národního týmu Anglie.
V anglickém kriketu
hledají dalšího Iana Bothama, úžasného univerzála.
Každý, kdo zvládne pálku, nadhozy a pole, byl prostě… Toho jsme museli mít.
A Freddie nadhazoval rychlostí 140 kilometrů za hodinu,
hodil míč daleko mimo pole.
Andy Flintoff shodil při Testu první branku.
Přesně to chtěl každý tým, zejména tým Anglie.
Potřebovali jsme univerzála.
Andrew Flintoff dnes za Anglii dosáhl nejvyššího skóre.
Takzvaný nový Ian Botham
odpálil sedm míčků za šest bodů.
Jeden letěl přímo k jeho otci.
Mluví se o vás jako o dalším Ianu Bothamovi.
Nemyslím, že budu další Ian Botham. Chci být jen Andy Flintoff.
Mám-li v kriketu něco dokázat, tak sám za sebe.
Byl typický Angličan ze severu.
Když jako jižan potkáte lidi ze severu,
někteří to skoro až skrývají. On ne.
Byl to jeden z nejtypičtějších seveřanů, jaké jsem kdy potkal.
Rozřízněte ho a místo krve vyteče šťáva z masa.
Jste z Lancashiru. Jaké jsou podle vás nejlepší vlastnosti místních?
Všichni mí kámoši, všichni, co znám, umí pít.
Umí pít.
Dokázal jít ven a pít
a pak další den hrát a předvést se.
Když přišel jako mladý puberťák,
vůbec nepil.
Dával si jenom kolu.
A pak objevil alkohol
a dohnal i ztracený čas.
Bylo až neskutečné, kolik toho zvládl vypít.
Chodili jsme s ním pít na směny.
S. HARMISON Tým Anglie
Chodili jsme s ním, aby měl společnost.
Vytvářel atmosféru, která podle mě pomáhala ostatním, aby se jim dařilo.
Bavíte se a díky tomu hrajete kriket, jak nejlíp umíte.
Poznal jsem ho jako jeho kapitán v Zimbabwe a Jihoafrické republice.
A byla to pořádná jízda.
Jak to myslíte?
Fred měl úžasnou dovednost.
Uměl si dát do pusy pět lahví piva
a vypít všechny najednou.
A taky uměl vypít lahev vína na jeden zátah.
- Na jeden zátah? - Vypil ji na jeden zátah.
Má úžasné hrdlo.
A on prostě… a je to pryč.
Jo, všichni jsme ho obdivovali.
Pro talentovaného puberťáka to v té době
muselo být strhující,
ale taky těžké, protože hrozně rychle vyrostl.
Kriket 80. a 90. let byl bezpochyby amatérský sport
s poloprofesionálním prostředím.
Proto se dostal na dopravní pás, který jel moc rychle.
Připadalo mi, že byl předhozen vlkům moc mladý.
Anglie má už dlouho problém se středopolaři.
A jejich největším problémem
je teď Andrew Flintoff,
který je stále větší a větší.
Jako malý kluk jsem byl hubený.
Nosil jsem pod košilí triko, abych vypadal větší.
A pak jsem rychle vyrostl
a stal se terčem posměchu.
Flintoff je těžší váha než Lewis
Všichni si ze mě utahovali.
ROZLEHLÝ ANGLICKÝ NADHAZOVAČ
Žil jsem sám. Když jsem šel nakupovat,
cítil jsem, jak mě všichni sledují. Přemýšleli, co proboha jím.
Konečně se rozběhla anglická série NatWest,
především díky mladíkovi,
který se vynořil po nejtěžším týdnu své kariéry.
Andy Flintoff byl obviněn z nezpůsobilosti a nadváhy.
NEJSEM ŽÁDNÁ BEČKA
Tlusťoch Flintoff: Dostaň se do formy
Andrewe, kritikům se nedá odpovědět lépe
než takovými zářnými směnami.
Jo, na tlusťocha jsem hrál dobře.
Jedl jsem, ale litoval toho
a pak zvracel.
A to se pak neustále opakovalo.
A než jsem se nadál, chtěl jsem zvracet i snídani.
Pořád jsem hrál s prázdným žaludkem, nic ve mně nebylo.
Shodil jsem asi deset kilo.
A všichni ze mě byli nadšení.
Začal to být životní styl.
Fred je veliký
a má statnou postavu, tak si říkáte,
že musí být silný úplně ve všem.
A to není správné.
Je to lidská bytost, která v hloubi duše chce lásku.
Občas zapomenu
a prostě žiju.
A to je moc fajn.
Ale pak se realita připomene.
Začnu cítit obličej, protože je napjatý a jiný.
Nemám zuby nebo mi některé vypadnou z pusy při jídle.
Nebo se podívám do zrcadla
a všechno se mi to vrátí.
Říká se, že tvoje tvář je tvá identita.
Ale kolikrát slyšíš lidi říkat,
že záleží na tom, co je uvnitř, ne na tom, jak vypadáš.
Kravina. Víš, jak to myslím?
Měníme lidem tváře, měníme, jak vypadají.
Pro pacienty je někdy těžké
se se svým novým vzhledem smířit.
Lidé vás budou soudit, jakmile uvidí vaši tvář.
Zařadí si vás během pár vteřin.
Dokonce i podle toho, kolik milimetrů horních zubů vám čouhá.
Jak velkou část řezáků ukazujete?
Je to méně než jeden milimetr?
Věřím tomu člověku?
Jste hrozba?
Budete pro ně přínosem?
Vypadáte jako někdo, kdo bude úspěšný?
Všechno to vidíte
a posuzujete podle toho člověka, který před vámi stojí.
Mluvili jsme o tom, jak ho ochránit.
Tisk ho velmi obtěžoval.
Všichni chtěli tu fotku.
Chtěli vidět, jak vypadá, protože byl zahalen tajemstvím.
Lidé nás sledovali.
Ani jsme to nevěděli.
Vezla jsem ho na kontrolu.
Po silnici jelo auto, vypadalo jako normální auto,
ale se zatemněnými okny.
Předjedou vás
a pak udělají tolik fotek, kolik chtějí.
A vy o tom vůbec nevíte.
Víc než kdy jindy chtěl zůstat doma.
FREDDIE JE ZPĚT… NA MÍSTĚ SPOLUJEZDCE
Natáčeli jsme už několikátý měsíc v řadě
a při jedné z našich návštěv přinesl Fredův táta Colin
pár svých starých fotoalb.
Jak to, že… Coline, byl jste fanoušek, nebo hráč kriketu?
Hrál jsem. Ne moc dobře.
Ale hrál jsem.
Christopher, jeho bratr, a Andrew
chodili o víkendu na každý zápas
a stali se součástí kriketu.
Frede, byl to tvůj táta, kdo tě dostal ke kriketu?
Jo, rozhodně.
Z dětství si nic jiného nepamatuju.
Vždycky byl v kriketovém klubu a sekal trávu.
Řídil cortinu a sekal trávu.
- Cože, cortinu? - Jasně.
A tohle jsou všechno vaše alba?
No, teď jsou Andrewova.
Tady nezůstanou.
Řekl jsem ženě, že je domů nepřinesu.
Zatraceně.
Vybavuje se vám něco, Frede?
Hodně z toho si nepamatuju.
Radši se dívám na fotky než na výstřižky.
Napadlo vás někdy, že z něj bude tak slavný hráč?
Vždycky jsem věděl, že v něm něco je.
Ale viděl jsem jenom
jednoho hráče, na kterého bych si vsadil, že bude hrát
za Anglii, Philipa Nevilla.
- Toho fotbalistu? - Jo.
Byl vážně výborný, že?
- Ušel. - Jo.
- Uměl odpalovat, nadhazovat. - Sedíme u něj doma.
Ano, já vím, ale…
Jasně.
- Odstěhoval se. - Jo, dům jsme koupili od něj.
Nedržíme ho ve sklepě.
Možná ho chce zpět.
U Phila nikdy nevíte. Možná sedí někde v rohu.
- Ani byste to nevěděli. - Jo.
- Je docela tichý. - A také…
- O Garym byste věděli. - Jo. Panebože, ten…
Když sem vejdete,
nepoznala byste, že tu žije jeden z nejlepších hráčů kriketu v zemi.
Jo, Andrew se nerad předvádí.
Někdy se stydí za to, že tu máme vystavené věci.
Nejradši by je schoval.
Jako fanoušek kriketu jsem se na Fredův osobní archiv těšil,
ale on si ho od táty ani nechtěl vzít.
Mluvilo samo za sebe, že v albu s výstřižky
ani na zdech vlastního domu
není nic, co by odkazovalo na Ashes roku 2005.
Na léto, které mu radikálně změnilo život.
Byl jsi jedním ze sportovců, který přesáhl hranice sportu.
Moje žena se o kriket nezajímá.
Ví, kdo jsi.
Ale přesto jsem nikdy neviděl film o roce 2005,
který by vyprávěl o tom, co se stalo.
Ne, vždycky jsem se zdráhal něco o roce 2005 a své kariéře natočit.
Proč?
Skoro mi připadá…
Působí to vychloubačně…
Bylo to skvělé období mého života, miloval jsem to.
Nejde o medaile, pozdější ocenění
ani o peníze. I když to všechno je fajn.
Požitek je dělat to.
Když se ohlédneme za rokem 2005,
jak byste vysvětlili někomu, kdo o kriketu nic neví,
význam Ashes?
Ashes jsou dějiny hry.
Anglie proti Austrálii.
Vážně? Ashes?
Ano, Anglie vyhrála Ashes!
Před mnoha lety byl do malé urny uložen popel
a o ten hrajeme.
Toto je popel, který byl představen anglickému kapitánovi,
ctihodnému Ivu Blighovi, přesně před 100 lety.
Série Ashes je v podstatě jako mistrovství světa ve fotbale.
O vaší kariéře v kriketu se rozhoduje vlastně jen v Ashes.
Australští hráči kriketu odletěli na nejočekávanější sérii Ashes
za téměř dvě desetiletí.
Ricky Ponting poprvé letěl do Anglie jako kapitán
v naději, že rozdrtí ducha starého nepřítele.
Rok 2005 je bezpochyby nejlepším rokem série,
kdy jsem hrál.
Když se narodíte v Austrálii a vezmete do ruky
první kriketovou pálku, hrajete na dvoře…
Tak hrajete zápas Ashes. Nic jiného.
Je to vrchol, nic lepšího není.
Letěli jsme do Anglie jako tým, který dominoval žebříčkům.
Australský tým tvořili velikáni.
Proti tomu jsme hráli.
Ale měli jsme mladý tým,
který byl sestaven asi na 18 měsíců.
A srdcem týmu byl Fred.
Při slovní přestřelce
Glenn McGrath předpověděl Anglii drtivou porážku 5:0.
Tak to se ani nemusíme namáhat.
Můžeme jít domů.
Je načase přestat mluvit.
Andrew Flintoff.
Tohle je pro Andrewa Flintoffa velká chvíle.
Už dlouho touží hrát na Ashes.
Druhou směnu jsem šel na pálku
a začal jsem se hecovat.
Ale bylo to, jako bych se postavil samotné Austrálii.
Všichni čekají, že udělám tohle, tamto a tak.
Andrew Flintoff má hodně co dokazovat.
Nikdo nebyl tak talentovaný jako Freddie.
Ale zároveň myslím, že málokdo o sobě tolik pochyboval.
Nikdy na tu hlášku Rickyho Pontinga nezapomenu.
Je v poli přímo před námi.
Hrál jsem s Kevem, Kevinem Pietersenem.
Pálku nám sponzoroval Woodworm.
Pamatujete, co jste řekl Freddiemu, když šel na pálku v Lord's?
Ne, netuším.
Řekl: „Vsadím se, že je sponzor s oběma těma kreténama spokojenej.“
Tak něco.
Řekl jsem si: „To si budu pamatovat. To ti přijde draho.“
To byla jedna z věcí, kterou si nechcete nechat líbit.
Další míček jsem vyoutoval.
A tím Freddie Flintoff končí.
Velké zklamání pro diváky.
Je to velký favorit, ale končí.
Celý národ čekal, že budeme konkurenceschopní.
A oni nás úplně zničili.
Australané vyhráli zahajovací testovací zápas.
Všichni jsme byli v šoku.
Nikdy jsem nebyl v anglické šatně, kde by byl tým tak na dně.
Myslím, že se Freddie styděl.
Byl vrcholem našeho týmu, musel podávat výsledky.
Po zápase jsem seděl na židli, třásl se, prostě…
Bylo toho na mě moc.
Nevěděl jsem, co dělat.
Hodně se mluvilo o tom, že se vrátíme a budeme trénovat,
ale já na to: „Ne, musíme pryč.
„Tenhle chlapák musí pryč.“
Poslali ho do Bovey Castle.
Aby se trochu uvolnil.
Necvičil jsem, netrénoval.
Dal jsem si červené víno, vykouřil pár doutníků.
Vzpomínám si, jak jsem si říkala: „Bože, je to v pořádku?
„Neměl by trénovat?“
Prostě se to zvrtlo.
Ale myslím, že to bylo správně, protože chtěli…
aby se vrátil jako Fred.
Edgbaston je pro Anglii pevnost.
Prohráváte o zápas.
Teď se musíme vrátit.
Ale víte co? Další zápas…
Bude podle mých pravidel.
Když jsem měl příležitost skórovat na Shaneu Warneovi,
vyhodil jeden.
Chytej!
Řekl jsem si: „Šest.“
Odpálil jsem přes středopolaře.
Jen o kousek mu přeletěl nad prsty.
Byl jsem zase ve formě. Nic mě nemohlo zastavit.
Dobrý úder, to je ono.
Božínku.
To je jen pár.
Tím se netrapte.
Opravdu jsem se bavil.
A znovu, neví, kde to je, ale získává čtyři body.
Odpal za šest bodů!
Dav šílel.
Dobrý den!
To bylo něco.
Jeden z nejúžasnějších úderů, jaký kdy uvidíte.
Páni, to je dalších šest!
Jsme svědky něčeho fantastického.
Vyhrát Ashes nám měly pomoct jeho nadhozy.
Když šel nadhazovat Flintoff,
všichni diváci byli nadšení.
„Tohle bude parádička.“
Byl to okamžik, kdy si sundáte čepici
a svetr.
Jak jsem se šel na značku, byl jsem plný elánu.
Dav mi dodával energii.
Jako bys měřil tři metry.
Už jde.
Dostal ho! Freddie Flintoff.
To je frajer!
Shodil jsem branku.
A pak přišel Ponting.
Nový pálkař na poli. Je to Ricky Ponting, australský kapitán.
Přesně to jsem chtěl.
Tohle jsem chtěl.
Ricky Ponting byl v té době
nepochybně nejlepší hráč na světě.
Když Austrálie potřebujete skórovat, hádejte, kdo vyjde. Ricky Ponting.
A víte, co obvykle dělá? Skóruje.
Poslouchejte to nadšení.
Jsem kapitán a třetí pálkař
a očekává se, že odvedu svou práci.
Freddie byl plný energie.
To bylo těsné!
Není to out.
Zase to dokázal! Andrew Flintoff.
Rozjel dav, rozjel tým.
Paráda!
Ať už odpaluješ nebo nadhazuješ, nutíš je změnit strategii.
Máš svou metodu.
Kdo se vzdá první? Kdo mrkne?
A já mrkat nehodlal.
To si nenechá líbit.
Australský kapitán je tu pod extrémním tlakem.
Možná to vyzní špatně,
ale tím, jak hrál kriket,
působil jako Australan.
Lepší testovací zápas jsem nezažil.
Až 140 km za hodinu.
Andrew Flintoff je nabuzený.
Fred nadhodil asi sedm nejlepších míčků, co jde nadhodit,
nejlepšímu hráči na světě.
A když jsme se naposledy ptali,
když byl míč neplatný a on měl nadhoz navíc…
Krása! Ano!
Ten chlap hraje naprosto nádherně.
Flintoff tuhle hru otáčí.
Nejdřív to udělal na pálce, teď s míčem.
Když ho tým potřeboval, hrál jako o život,
a než jsem se nadál, byl jsem vyoutován
a v tomhle zápase Testu jsme měli namále.
Jako bych v tu chvíli dokázal cokoli.
Skončil jsi.
AUSTRÁLIE 220:9 CHYBÍ 62 BODŮ K VÝHŘE
Kopl do branky.
Divákům se ulevilo
a anglickým hráčům ještě víc.
Shane Warne, nebezpečný Shane Warne, je venku.
Máme víru.
Můžeme je porazit… To bylo úžasné.
Na udržení téhle série Ashes při životě stačila jedna branka od Anglie.
Řekl jsem si, že to prostě vyhraju.
Nevyhrál.
Steve to dokázal, Steve Harmison.
NA VÝHRU JEŠTĚ 3 BODY
Poslední branku dal on.
Chytil to!
To je vítězství!
Anglie to dokázala.
Dav šílí.
Anglie vyhrála o dva body.
Trochu jsme slavili a pak mu došlo,
že australský pálkař Brett Lee se vyznamenal.
Málem dostal Austrálii do cíle.
Freddie vždycky myslí na ostatní.
Na poli je to bitva,
ale je to jen kriket.
Sportovní chování je důležité.
A on se zachoval jako skvělý sportovec.
Je to jedna z nejlepších fotek z kriketu.
Na tu se bude vzpomínat navždy.
Jako dítěti mi říkali, že musíte respektovat soupeře
a rozhodčí. Na oslavu je spousta času.
Nejspíš to říkali i Steveu Harmisonovi.
Potřásl si s Brettem rukou jako první,
ale nikdo to nenatočil.
Steve pak viděl kamery a divil se, že byl přece první.
A já řekl, že sice jo, ale neví, kde jsou kamery.
Kamera sledovala celou dobu jeho.
Celou dobu.
Věříte, že teď můžete vyhrát Ashes?
Musíme.
Asi to vyhrají oni.
ANGLIE DOSÁHLA NEJVĚTŠÍHO VÍTĚZSTVÍ
Když jsem byl na zápase v Edgbastonu,
bylo to úžasné.
FRED ÚŽASŇÁK
Bylo to neuvěřitelné.
Určitě jste byl velmi hrdý.
To teda.
Změnilo to atmosféru série, že?
Jo, změnilo to atmosféru, změnilo to víru.
Od té chvíle jsme měli pocit,
že je to vyrovnané, že můžeme vyhrát.
Ale to díky Fredovi jsem jako kapitán
mohl sebevědomě říct,
že vítězství je možné.
Dobré ráno, tohle je Today, úterý, 13. září 2005.
Stalo se to, o čem jsme doufali, že se to nestane.
- Mrzí mě to, Karle. - Vážně je to dobré ráno, Leilo?
- To se ti povedlo. - Podle mě ano.
Anglie vyhrála Ashes poprvé za posledních 18 let.
Nejlepší hodina anglického kriketu za generaci.
Kriket je najednou cool, sport, který povstal jako fénix
z Ashes.
V létě 2005 jsme všichni předstírali, že máme rádi kriket.
A mohl za to on.
Díky němu máme ty fotky,
které jsou zakořeněné v naší sportovní psychice.
Ta podpora byla úžasná. Všechno bylo úplně neskutečné.
Andrewovi se to líbilo, byl jako duše večírku.
Já se bála o Holly.
Byla u kraje autobusu,
většinu času jsem ji držela za nohu,
aby nemohla nikam dál.
„Prostě ji polož!“ Jo.
Ale naštěstí byla v pořádku.
Byl to nejlepší den jeho života.
Andrew Flintoff.
Muž série.
Muž noci, jak to tak vypadá.
Jo, byla to skvělá série.
Popravdě, Davide, sotva se držím na nohou.
Ještě jsem nešel spát.
Za těmi brýlemi je tisíc příběhů.
Vzpomínám si, jak jsem šel na tiskovku.
Všichni se ptali na Freddieho Flintoffa.
To byla Andrewova chvíle,
kdy se z Andrewa Flintoffa stal Freddie Flintoff.
Pokračovalo to takhle.
V pouhých 28 letech získal muž přezdívaný Freddie čestné občanství.
Přesáhnout hranice jakéhokoliv sportu je opravdu těžké.
A u kriketu je to téměř nemožné.
A on to zvládl za šest týdnů.
Chodili k němu lidé různého věku,
poznávali ho a mluvili s ním.
Freddie chodil na tuhle školu v Prestonu.
Nadhazovač, pálkař a univerzální anglický hrdina.
Kriket se hrál na místech, kde se nikdy dřív nehrál.
Děti hrály kriket. Bylo to neuvěřitelné.
Bylo to neuvěřitelné.
Kriketoví hrdinové, kteří pro Anglii vyhráli Ashes,
byli oceněni královnou v Buckinghamském paláci.
Vítězem sportovní osobnosti za rok 2005 je Andrew „Freddie“ Flintoff.
Vzpomínám si, jak jsem si říkala,
že se všechno změnilo.
Já ho znám jako tichého hocha.
Je to hrdina lidu.
Nejspíš nechápal, proč ho tolik obdivuje veřejnost,
pro ni hrajeme.
Hrajeme, abychom všechny ty lidi bavili.
A jak byste Andrewa Flintoffa popsal?
Bavič.
Je to bavič.
Pojď.
Jdeme.
Co je to?
Mám psa, jmenuje se Quilly.
Hodný pejsek.
Vždy má radost, že mě vidí.
Hodný pejsek.
Ve skutečnosti není můj.
Pojď sem.
Cvičím štěňata na vodicí psy.
Starám se o něj a cvičím ho.
Vždycky člověka rád vidí.
Hodný pejsek.
Hodný.
Je se mnou, když se potřebuju přitulit.
Tohle bych asi neměl dělat.
Prý ho můžu zvedat, dokud to jde.
Takže můžu.
Tak běž.
Nevím, jak na tom budu, až ho předám dál.
Není nádherný?
Honem, utíkej.
Díky němu vycházím z domu.
Utíkej. Běž.
Tak šup.
V prvních dnech po nehodě
jezdil jen do Londýna kvůli zubaři.
Potom přišel do kanceláře.
Většinu času mu z úst tekla krev.
Bylo to opravdu špatné.
Snažili jsme se pravidelně chodit na obědy,
protože se s nikým nescházel.
Byl jsem v Londýně. Volala mi jeho agentka.
Řekla, že přijede Fred.
Neměl jsem nic říkat, jen ho pozdravit.
Vyjeli jsme výtahem nahoru
a on vešel s Rachael.
A měl…
čepici a přes obličej šálu nebo masku.
Podíval se na mě a řekl:
„Podívejme, neviditelný muž.“
A bylo to poprvé, co jsem se zasmál.
Smál jsem se, protože to byl prostě celý on.
A pokračoval: „Tak jo, povídej.
„Kdy si z toho můžeme začít dělat prdel?“
Bylo to něco hrozného,
ale od něj to vyznělo dokonale.
To bylo poprvé, co viděl kamaráda.
Řekl jsem, že máme první testovací zápas léta proti Irsku.
Že budu sedět v kabině, tak ať za mnou přijde,
nikdo ho neuvidí.
Jen jsem ho chtěl dostat z domu.
Ten den jsme zvládli
a já mu řekl, že se v Edgbastonu hraje Ashes.
Tak ať přijde, zopakujeme to.
Bavilo ho to.
To byl asi začátek návratu k normálnosti.
Jednoho dne mi Andrew zavolal,
že bere hromadu léků, ale chce se vrátit ke kriketu.
„Vrátím se.“
Tak jsem zavolal Robu Keyovi.
Kluci, co teď hrají, ho sledovali,
všichni ho zbožňovali.
Navrhl jsem mu, ať zkusí trénovat, ale varoval ho,
že to bude poprvé, co ho lidi uvidí.
A on na to: „Ne, takhle to bude nejlepší.“
Chtěli, abych trénoval Anglii na jednodenní sérii.
Během prvního tréninku jsem byl u sebe v pokoji
a chtěl jsem jít dolů.
Asi pětkrát šestkrát jsem zkusil sejít,
ale prostě to nešlo.
Cítil jsem hroznou úzkost
a přišlo mi, že se všechno hroutí.
Byl jsem v koupelně.
Držel jsem se umyvadla a snažil se sám sebe přesvědčit.
Jednou to přece udělat musím.
Vím, že na mě budou mířit kamery, lidi budou reagovat.
Ale jsem tady. Co čekám?
A konečně jsem vyšel na balkón.
Žádné velké odhalení…
jako v televizní show.
Bylo to prostě…
Tohle na to bylo asi nejbezpečnější místo
s těmi nejlepšími lidmi.
Více než devět měsíců
byl stav Freddieho Flintoffa neznámý.
Dnes byl poprvé od nehody viděn na veřejnosti.
Toto je první pohled na zranění, která utrpěl
při nehodě ve vysoké rychlosti loni v prosinci.
Odvážný Fred je zpět
Takhle jsem se vrátil na veřejnost.
HURÁ! FLINTOFF JE ZPĚT
Bylo to dokonalé vítězství.
Někdy najdete pomoc, když ji čekáte nejméně.
Je hezké, že mu pomohl právě kriket.
Když je…
Tohle mě vždy rozhodí, ale…
S tím vším, co udělal,
a po všem, co prožil,
stáli lidi od kriketu za ním.
A… každopádně, to bylo ono.
- Nabídl jste mu záchranné lano. - Jo.
Nesnáším pláč.
Je to otravné. Jsem rád, že tu není.
Kriket Fredovi nabídl cestu k zotavení.
BARBADOS ZÁPADNÍ INDIE
Devět měsíců poté, co poprvé vyšel na veřejnost,
se stal jedním z asistentů trenéra Anglie na mistrovství světa T20
v Západní Indii.
Znamenalo to však dlouhou cestu daleko od bezpečí domova.
Je to vážně dobrá práce.
Už dlouho jsem se tak neusmíval a nenasmál jako teď.
Občas si musím připomínat, že nejsem jedním z nich.
Snadno se v tom ztratíte.
Zábava v šatně, sledovat, jak hrají.
Vidět, co dokážou.
Je to neuvěřitelné.
Ale v noci se vracím sám do svého pokoje.
A jsem sám se svými myšlenkami a pocity.
A ty se nemění.
Pořád mám noční můry, pořád s tím mám problémy.
Když se mě zeptáš, kam tím mířím, kam to směřuje…
Já nevím.
Každý se vydává na cestu.
Na cestu se vydáš jen tehdy, když víš, kam jdeš. Já nemám ponětí.
Jak daleko se může jako trenér dostat?
Mohl by trénovat Anglii, mohl by trénovat vrcholové sportovce.
Protože nejde jen o to, jak zahrajete cover drive.
Jde o to, jak z hráčů uděláte lepší lidi.
Jak je připravíte, aby byli silnější a odolnější,
v životě i ve hře, co je čeká?
A tohle je něco, co on skutečně umí.
Mluví ze zkušenosti.
Protože si tím vším prošel.
Jaké máš jako hráč vzpomínky na Karibik?
Dost smíšené.
Hráli jsme Ashes a prohráli.
Out! Pryč!
Porážka 5:0 v Austrálii.
Ponižující porážka 5:0.
Hráči Anglie budou trpět.
Nejhorší porážka v Ashes za 86 let.
To bylo strašné.
Zničilo mě to.
Už jsem zažil obě strany.
Na Ovalu v roce 2005 jsem slavil,
měl jsem radost z výhry Ashes,
a dnes…
Zažil jsem druhou stranu věci. A ta stojí za starou belu.
Bylo jedno, kdo byl kapitán.
Zničili by úplně každý tým.
Tak kdo byl kapitánem?
Kapitánem byl Freddie.
Ale neměl to brát.
Stejně to vedl.
Nepotřeboval pásku.
Dobře, pokračujte, chlapi.
Fred si myslí, že zvládne všechno.
Je hrdý a chtěl být kapitánem.
M. PANESAR Tým Anglie
Ale nebylo to pro něj to pravé,
protože mu to bralo spoustu času.
Mohl prostě odmítnout.
Jak podle vás tahle série Ashes Freda ovlivnila?
Opravdu hodně.
Jo, myslím, že…
Ranilo ho to.
Freddie byl velmi bezstarostný hráč kriketu,
hrál se srdcem na dlani.
Moc nepřemýšlíte o psychologickém dopadu,
jaký může na kapitána mít to, že prohraje sérii Ashes 5:0.
Tohle vám dojde, až když se natáčí podobný film.
Hodně jsem pil.
Ne proto, abych se bavil.
Ale abych měl lepší náladu.
Unikal jsem před skutečností. Nezvládal jsem to.
A hned po Ashes jsme měli mistrovství světa.
Dramatický neúspěch na pálce je stál vítězství proti Novému Zélandu.
Porazili nás.
Byl jsem hrozně naštvaný.
Našel jsem bar.
Dal jsem si rumový punč, pak další,
další a další a…
Byl jsem na sračky.
A věděl jsem, že Ian Botham přespává na lodi na moři.
Přišlo mi vtipné ho tam překvapit.
Tak jsem začal do vody tahat šlapadlo.
Vlny byly rozbouřené, házelo to se mnou.
Vzdal jsem to, nemělo to cenu.
Přišel hlídač, vytáhl mě z vody
a odvedl mě do pokoje.
Ráno jsem se vzbudil s pískem mezi prsty na nohou.
Netušil jsem, co jsem dělal.
PADLÝ HRDINA
ZÁCHRANA OPILÉHO FREDDIEHO
„Anglická hvězda spadla ze šlapadla.“
Z hrdiny se stal padlý hrdina.
Smutný Flintoff to přehnal s flámováním
OPILEC FREDDIE SI TO ZASLOUŽIL
Měli jsme mimořádnou schůzi.
Nechápal jsem, co se stalo.
Zjevně se styděl.
Bylo to jako Pařba na třetí. Akorát na mistrovství světa.
Jen velká chlastačka.
Poražení Angličané chlastají ve 3 ráno HRÁČI POKUTOVÁNI
Snažili se mě přivést k rozumu.
ANGLICKÝ TÝM SE NEOVLÁDÁ
Nebyl jsem na tom dobře
a na té schůzi jsem brečel.
Vylovená zahanbená hvězda
Šel jsem do pokoje a zavolal Rachael.
NAMOL
A ona řekla: „Jsi kretén. Zavolej mámě.“
Řekla jsem mu, že musí zavolat mámě a omluvit se jí.
Den nato jsme od něj obě dostaly obří kytici.
Pořád nerozumím tomu…
Vím, že Andrew lidi zklamal
a choval se hloupě.
Ale nechápu, proč byl neustále ve zprávách
a omlouval se celé zemi.
Nejsou i jiné zprávy?
Šel jste po pár pivech se šlapadlem na vodu?
No, konkrétně to…
byla tam voda a taky šlapadlo.
Teď už se tomu můžu smát,
ale ta doba mě i děsí.
Nebyl jsem na tom dobře. Nevěděl jsem, čím to je.
Jako by se zavřely okenice a já byl ve tmě.
Asi jsem chtěl zažehnout emoce,
protože kriket už mi tohle nedával.
Nedávalo mi to nic.
Znám Andrewa pod Fredem,
takže vidím, když se děje něco jiného.
Andrew občas pil,
když se cítil opravdu na dně.
Dostalo se to do fáze, kdy musel opravdu…
přemýšlet nad tím, že když se nesebere, přijde o všechno.
Jak bys popsal svůj vztah k alkoholu?
Nějakou dobu byl dobrý.
Nebylo to vždy špatné.
V 17 jsem s Lancashirem jel po sezóně na výlet.
A nepil jsem.
Hráli jsme alkoholické hry.
Já měl v půllitru kolu.
Vypít osm půllitrů koly na ex není jen tak.
Napadlo mě, že zkusím Guinness.
Tak jsem na ex vypil Guinness, brnkačka.
Měl jsem tak osm až deset půllitrů.
A pak jsem zjistil, že se to lidem líbí.
Přijímali mě.
Byl jsem jedním z kluků.
Jedna moje část, ta hrdá, říká,
že kdybych se do té doby vrátil, choval bych se stejně.
Myslím, že je to lež.
Nejspíš bych nevypil ani kapku.
- Problém je… - Ale byl bys stejný hráč?
- Můžeš oddělit… - O to právě jde.
To je ta otázka: „Byl bys stejný hráč?“
Nevím.
Byl bych připraven to zkusit.
Barbados byl bodem zvratu.
Fred promluvil o jednom z nejtemnějších okamžiků své kariéry
a zároveň podnikl první nejisté kroky zpět
do normálního života v kriketové rodině.
LONDÝN
Ale i když byl opět na očích veřejnosti,
bylo jasné, že se zatím ani zdaleka neuzdravil.
Ahoj.
Jeho rehabilitace po havárii pokračovala a byla nemilosrdná.
Dnes bych měl dostat zuby.
Nemít vlastní zuby je na houby.
Nedokážu pořádně mluvit, připadám si…
Koušeš a ani nic necítíš.
- Ahoj, Sunny. - Jak se máš?
Brzy to bude. Jste tu brzy, ještě to připravujeme.
- Dostanu dnes zuby? - Ne.
Ne?
Dnes nás čeká hodně práce, ale nic náročného.
Za jak dlouho dostane trvalé?
Příště.
- Dobře. - Dobře. Super.
Paráda.
Tak jo.
Žádná bolest, žádné zuby.
Proboha.
Pár píchnutí.
Je to těžké. Svým způsobem jsem sám sebe zklamal tím,
jak jsem na to reagoval.
Ta hrdost nebo tak…
Jak se tomu říká, toxická maskulinita?
Ať je to, co je to, měl jsem se na to vybodnout.
Měl jsem prostě žít dál.
Ale to nejde.
Momentálně je to těžké,
protože je to Andrew, ale je úplně na dně.
Ale…
Být na dně a pak zase vstát mu vážně jde.
Ano, prosím.
Teď musím udělat otisk.
Tohle je ta nepříjemná část.
Dobře.
- Trochu injektáže? - Zakloň prosím hlavu.
Trochu zažvýkej.
Během své kriketové kariéry
jsem byl párkrát na vrcholu
a mnohokrát na dně.
Měl byste mít v puse tohle.
Neřekl bych, že jsem se na dně cítil líp,
ale líbilo se mi tam.
Bavila mě ta výzva, že se snažím zase postavit na nohy.
Dobře, končíme.
Asi nikdy nebudu lepší.
Jen jsem teď jiný.
Hledám místo, kde můžu pohodlně sedět.
Pomalu se tam dostávám.
STADION HEADINGLEY LEEDS, ANGLIE
Osmnáct měsíců po nehodě měl Fred velkou část rehabilitace stále před sebou.
Ale pomáhal mu kriket.
Jen pár týdnů po Barbadosu
poprvé trénoval vlastní tým,
Northern Superchargers.
- Jak se vlastně máš? - Jo, dobře.
Můj první týden jako hlavní trenér.
Vlastně to bylo dobré.
Učím se za pochodu.
Bude to test. Pamatuju si, jak jsem na Barbadosu říkal,
že jsem jako hráč zažil to dobré i špatné.
A jako trenér jsem zůstal někde uprostřed.
Tohle je zkouška ohněm.
Vše připraveno.
Některé nadhozy se hned stáčí, jiné sotva přeletěly.
Jak tam byl v tom kriketovém dresu a kolem sebe měl hráče,
vypadal nejšťastněji v životě.
Je zpátky, je skoro spokojený.
A díky neuvěřitelně hrozným okolnostem
si kriket Freddieho znovu našel.
Je zpátky tam, kam patří.
Na holku, která o kriketu nevěděla skoro nic,
je kriket velkou částí mého života.
A když ho Andrew potřeboval nejvíc,
kriket tu pro něj byl.
Asi to vyzní trochu divně,
ale vážně myslím, že ho kriket zachránil.
Dal mu důvod zase žít.
Zbývá jeden míč.
Bude to jen ten jeden
a pro Trent Rockets to bude pohodlné.
Takže, co se stalo?
Popravdě, porazil nás lepší tým.
Nemá smysl chodit kolem horké kaše.
Jsem děsně zklamanej.
Dělej, Frede!
- Přidej se k týmu! - Freddie!
Jak se cítíš,
když se s tebou lidé chtějí fotit?
Focení jsem nikdy nemusel.
Ale teď je to trochu jiné.
Zvlášť když dělají selfie, protože se vidím.
Říkám si: „Tak takhle vypadám?“
Nechci se usmívat, protože moje rty…
Vypadám hrozně a snažím se vypadat trochu pobaveně.
Pak začnu přemýšlet o tom, co si myslí o tom, jak vypadám,
nebo jsou jen zdvořilí?
A pak vidím tu reakci, když mě vidí poprvé.
Jo, je to těžké.
Protože po té nehodě
jsem si myslel, že to nezvládnu.
Zní to hrozně, ale jedna moje část
si přeje, abych tam býval zemřel.
Jedna si myslí, že jsem měl umřít.
I když jsem se nechtěl zabít.
Nepletu si to.
Nepřál jsem si to,
ale říkal jsem si, že by vše bylo mnohem snazší.
Teď si snažím říkat,
že zítra vyjde slunce
a moje děti mě tak jako tak obejmou.
A…
Už jsem na tom líp.
Už jen ty myšlenky dokazují,
jak špatně na tom Fred hned po nehodě byl.
Ale když jsem ho sledoval, jak neúnavně rozdává autogramy a pózuje na fotky,
viděl jsem, že ho návrat ke kriketu
odvádí od té havárie dál.
O pár dní později mu vítězství zvedlo náladu ještě víc.
Vyhráli jste druhý zápas.
Nízký míček, díky moc. Je to tak snadné.
Kluci byli skvělí.
Dovolil jsem si to užít.
A myslím, že nakonec
jsem měl především velkou radost.
Ale držel jsem se zkrátka.
Byl jsem zamyšlenější a spokojený.
Mám kolem sebe skvělou partu kluků.
Je to paráda.
Už tě nechám. Máte dnes zápas.
Jo. Ani nevím, kolik bodů dostaneme za výhru.
Snad získáme další body.
Děláme věci po svém.
Zřejmě to funguje.
Opravdu?
Momentálně je to 50:50, Johne.
Dobře, uvidíme se příště.
Díky.
Freda jsem takhle šťastného ještě neviděl.
Byl to v jeho životě nečekaný obrat,
protože když jako hráč odešel do důchodu, otočil se ke hře zády.
Tohle dilema prožívá po ukončení kariéry každý sportovec.
Jaké to pro tebe bylo?
SKONČILO TO PRO FREDDIEHO?
Je to těžké.
KDY HO ZASE UVIDÍME
Po celou mou kariéru
jsem byl často zraněný, tak jsem myslel,
že brzy skončím.
V létě roku 2009 jsem viděl Fredovu třetí a poslední sérii Ashes,
šanci pomstít se za ponižující prohru v Austrálii.
Ale on si ani nebyl jistý, jestli bude hrát.
Rozhodnutí o Freddieho způsobilosti přišlo až na poslední chvíli.
Mám zničená kolena.
Ale…
moje kariéra se celá pokazila
a já to tak nemohl nechat.
Jeho tělo už mělo dost.
Fred visel na vlásku.
Nemohl sejít ze schodů, chudák.
Musím v téhle sérii hrát. Musíme tuhle sérii Ashes vyhrát.
Pak skončím.
Vítězství bylo všechno.
Nic jiného neexistovalo.
Musel jsem za každou cenu vyhrát.
Potřeboval jsem injekce do kolen, bolelo mě celé tělo
a obléct mě musela Rachael.
Pomohla mi s botami a ponožkami a odvedla mě na hřiště.
Neměl hrát.
Ale když mu někdo řekne, že něco nejde,
tak zkusí vše, aby dokázal opak.
Úžasné uznání pro Andrewa Flintoffa od vyprodaného stadionu.
Byl jsem to já proti sobě. Nikdy proti nikomu jinému.
Byl jsem to já proti svému tělu.
Skvělý odpal. Výborný začátek.
A když jsem netrpěl, nebavil jsem se.
Výborný nadhoz od Flintoffa.
Out, Flintoff to dokázal. Otevřel hru.
To je out.
Hrál jsem, jako by to bylo naposled.
Chytil ho druhý slip.
Má ho!
Taky to funguje!
Pět bodů pro Andrewa Flintoffa. Nádherný okamžik.
V tu chvíli jsem věděl, že už nikdy nebudu moct takhle nadhazovat,
protože je konec.
Moje oslava byla docela… Jak se to říká? Požitkářská.
Zčásti to byla oslava, zčásti ne.
Chtěl jsem to ještě naposledy cítit.
Chtěl jsem cítit zem, atmosféru.
Chtěl jsem si zapamatovat, jaké to je, protože tohle už nikdy znovu nezažiju.
Freddieho nadhozy jsou kouzelné,
dovedl jimi Anglii k vítězství.
A pak na Ovalu,
kde to vypadalo, že se Austrálie blíží k vítězství,
kdo vyoutuje Ricky Pontinga?
Jakmile odpálil
a rozeběhl se,
seděl jsem na kraji židle,
věděl jsem, na koho to letí.
Byl jsem na 60 bodech a pořád ve hře.
Říkal jsem si: „Je to Fred. Je na jedné noze.
„Nedostane se tam dost rychle.“
Potřeboval by pořádnou pecku,
rychle míček zvednout a hodit,
jako raketu,
a musí se trefit.
Celý komentátorský box byl na nohou.
Flintoff, muž tohoto okamžiku.
Australský kapitán byl vyoutován na 66 bodech.
A tehdy jsem věděl, že s Ashes je konec.
Byl to další Flintoffův velkolepý moment v sérii Ashes.
Anglie znovu vyhrála Ashes
během dramatického dne kriketu na Ovalu.
Anglie zbořila všech deset australských branek a vyhrála se 197 body.
Skončil jsem na Ovalu…
s vědomím, že to je asi konec.
Za dva dny jsem měl mít operaci kolene,
ale posunulo se to o den dřív.
To asi zařídila žena,
protože jsem od půlnoci nic nejedl
a už jsem ze sebe nedělal blbce.
Byl jsem ztracený.
Nevěděl jsem, kdo jsem.
Vše, co jsem chtěl dělat od svých šesti,
skončilo v 31 letech.
Takže toho rozhodnutí lituješ?
Nelituju rozhodnutí odejít. Musel jsem.
Ale potom to bylo fakt těžké.
Bouřil jsem se proti rutině a tomu, co jsem měl podle ostatních dělat.
Ale pak mi došlo, jak je to důležité.
Když nebudu mít kvůli čemu vstávat, budu pít.
Budu pít.
A prostě jsem…
proplouval životem a bylo to…
Bylo to hrozné.
Je to jako jít do supermarketu, vynést nákupní tašky
a nevědět, kde je auto.
A po nějaké době jsou těžší a těžší,
bolí tě ramena, všechno ti padá.
O víkendu už nejsi v novinách jméno číslo jedna.
Když se hraje kriket, nemluví se o tobě.
Rychle na tebe zapomenou.
Myslím, že tohle všechny sportovce
k smrti děsí.
Bála jste se, co bude po kriketu dělat dál?
Vůbec jsem se nebála.
Věděla jsem, že bude pořád úžasný.
A že toho zvládne mnohem víc.
Velmi rychle se od hry odstřihl.
Byl na titulce časopisu Men's Health,
fešák roku GQ nebo tak něco.
Byl všude.
Pak se stal televizní celebritou.
Jamesi, pamatujete si, jak jste se seznámil s Freddiem Flintoffem?
To si živě vybavuju.
Dělal jsem skeč pro Sport Relief.
Byla to moje postava trenéra roku z Gavina a Stacey
na Sportovní osobnosti roku.
Smithy.
Před vystoupením jsem šel za Fredem
a řekl jsem: „Chceme, abys vypadal otráveně,
„aby ten skeč působil reálně.“
Freddie.
Freddie, Freddie Flintoffe.
Jak že se jmenuješ? Andrew?
To je jedno.
Gratuluji k Ashes, vedl sis skvěle.
Bylo super tě tam vidět.
Ale teď to vzdáš?
Přestaneš hrát, protože tě bolí kolínko?
Bolí tě?
Bolí tě koleno? Ale ruku máš v pořádku, ne?
Vypadal tak otráveně…
že jsem si říkal, že by klidně mohl dělat herce.
Mohl by dělat cokoli.
A další den jsme točili na šlapadle
a já se chystal na sportovní komediální pořad
A League of Their Own.
Zavolal jsem producentovi pořadu.
Řekl jsem, že ho musíme zkusit získat.
Že bude vážně dobrý.
Tři, dva, jedna, teď!
Naštěstí na to kývl.
Tohle byl začátek jeho televizní kariéry.
Ta byla velkým překvapením pro mě
i pro všechny, kdo ho znají.
Jeden z vás je metrosexuální lord Fauntleroy
a druhý je upřímný seveřan, který je z 99 % varlata.
Skoro si nerozumíte…
Pamatuju si, že mě to děsilo.
Měl jsem se setkat s Freddiem Flintoffem,
ke kterému jsem jako dítě vzhlížel.
Taky jsem si říkal, že je to velký, statný chlap ze severu
a já jsem zženštilý kluk z internátní školy.
Nejspíš si nebudeme rozumět.
Frede, čím se voníš?
- Old Spice. - Old Spice, klasika.
Jacku, cos vybral ty?
Bisto!
Ale působilo to, že je mezi vámi
skutečný vztah.
Stoprocentně.
Tolik lidí si o něm myslí, že…
je tak silný, hotový alfa samec.
Ale on je rozhodně křehký.
Velmi otevřeně a upřímně mluví o svých problémech.
FREDDIE FLINTOFF: TAJNÁ BITVA S MÝMI DÉMONY
Například o bulimii.
Flintoff: Posměšky o mé váze vedly k bulimii
Když jsem začal vystupovat v televizi, trpěl jsem bulimií.
O tom jsem nikdy nemluvil.
Ale vzpomínám si, jak jsem byl kvůli vystupování v televizi pod tlakem.
O tomhle se v médiích
vlastně vůbec nemluvilo,
dokud o tom nepromluvil Fred.
Říkal jsem si, že je neskutečně statečný.
Po kriketu byl Andrew,
ale byl tu i Fred, který nemohl být Fredem.
Hledal tu energii, kterou mu dodával kriket.
Většinu projektů si vybíral podle toho,
jestli se bude cítit stejně, jako když hrál.
Opravdu na sebe tlačil, co to šlo.
Všichni čtyři jsme spolu podnikali šílené výzvy.
Pustil se opravdu do všeho
a já to musel brzdit
a připomínat, že natáčíme zábavní pořad,
tak proč se doopravdy vystavujeme riziku?
A Fred říkal: „No tak, Jacku, bude to v pohodě.“
Tohle je asi nebezpečí televize.
A nakonec jsem to zjistil zlým způsobem.
Člověk chce vždy víc.
I ty, s těmi otázkami.
Každý chce víc.
Každý chce to, co ještě nikdo neviděl,
ještě větší kaskadérský kousek.
Nechci tě urazit, Johne.
- Ne, v pohodě. Proto jsem tady. - Ale…
Přesně, ale každý chce jít hlouběji.
- Máš pravdu. - Každý chce exkluzivní rozhovor,
každý chce větší kousek.
Když ten kousek málem nevyjde,
přiláká víc diváků.
Vždycky jde o diváky.
A měl jsem být chytřejší,
protože jsem se to naučil i ve sportu.
Všechny ty injekce a zranění.
Vždy, když mě poslali na hřiště
a brali mě jako kus masa.
To je televize a sport.
V tomhle jsou si dost podobné.
Jsi jen komodita. Kus masa.
Souhlasím.
Vážně?
Souhlasil jsem, ale i já toho chtěl víc.
Víte co? Jsme v bublině. Můžeme to dělat.
A ze všeho nejvíc
jsem chtěl mluvit o tom, jestli se sešel se spolumoderátory Top Gearu,
Chrisem Harrisem a Paddym McGuinnessem.
Jsme v kontaktu.
S Chrisem jsem se viděl a objali jsme se.
Oba nás to trochu rozrušilo.
Viděl jsem ho moc rád.
A mrzí mě, že jsem s ním a Paddym
nebyl v kontaktu víc.
Myslím, že před časem Paddy komentoval,
že jsem s ním nemluvil, že jsem tohle neudělal.
A částečně je to…
Částečně je to pro moje dobro.
Nesnáším slovo „spouštěč“, ale bojím se toho.
A po tom, co se mi stalo,
byl pořad zrušen.
Stop Gear BBC PO FREDDIEHO NEHODĚ POŘAD ZRUŠILA
I jim to zastavilo kariéru, takže si přijdu…
ne provinile, ale mrzí mě to.
A taky je to…
Na to, co se stalo, myslím dost i bez toho, abych si to připomínal.
Někdy zapomínám, že ten muž přede mnou
se stále potýká s vážným traumatem.
Kdo je to?
- Já a Rocky. - Dobře, pojď dál.
- Ahoj. - Dobrý den.
- Jak se máte? - Skončili jste?
Ale i tohle bylo svědectvím jeho zotavení.
Přestal mluvit o havárii a nyní se dívá kupředu.
A to natolik, že udělal něco typického pro Freddyho.
ŠATNA FREDDIE FLINTOFF
Vzal jsem jednu práci.
Udělám vánoční speciál Bullseye.
Protože proč ne?
Chci to udělat, je to jednorázovka.
A pro mě je to příležitost
bezpečně se rozloučit s televizí.
Je to někde citlivé?
- Ani ne. - Ne?
Takže tady můžu stříhat?
Jasně.
Nevím, co s těmi jizvami.
- Ještě jednou? - Přepudruješ to?
Jo, jen lehce, je to celkem zarudlé.
Ve studiu by to s těmi světly mohlo dost vyčnívat.
- Nevadí ti to? - Ne.
Jak se cítíš, Frede?
Mám zpátky ty kouzelné prsty.
Když se o mě Donald teď stará, tak líp.
Nevím, je to…
Je to celé trochu divné.
Nemyslel bych…
Neměl jsem to v plánu.
Dřív jsem se toho bál…
Ale řekl jsem, že to udělám, tak jsem tu.
A i dnes jsi ve studiu, procházíš natáčení,
díváš se na velké plátno a vidíš tam sebe.
Hledám pevnou půdu pod nohama.
Je to Bullseye. Plastový Bully a terč na šipky.
Koho to zajímá?
Chápeš, ne?
Nechat se líčit je zajímavé.
Nesnažím se jizvy skrývat.
Jenom je trochu zmenšit.
Víš…
Neřekl bych, že je přijímám,
ale nechci, aby byly vidět, aby se na ně lidi dívali.
Po tom, čím si prošel,
jsem jen rád, že se dostal na druhou stranu.
Zajímavá mi přijde ta další část.
Po vystoupení v Bullseye
si všichni uvědomili, že je zpátky,
a začaly chodit nabídky ze zábavního průmyslu.
Dámy a pánové, pan Freddie Flintoff!
Za rok bych ho rád viděl pořád u kriketu.
Ale když se vrátil před kameru,
nejspíš už se toho znovu nevzdá.
- Jo, dobrá rána. - Krásné.
- Skvělá trefa. - Bylo to jako kouzlo. Díky, Pabe.
- Dělej, Nigei. - Měl jsem to udělat.
Fakt jsem se chtěl trefit.
Ano, Nigei.
Když jsme s Fredem začali před více než rokem natáčet, byl samotář
a jeho hlava ho mučila filmem,
ve kterém se znovu a znovu přehrávala ta nehoda.
Doletěl k tobě?
Mířil jsi na nás?
Mířil jsem trochu víc doprava, ale…
Mířil jsem na ten tvůj klobouček.
Ale teď už má dost sebevědomí na to, aby chodil na veřejnost.
Zase je v něm hodně z Freddieho.
Myslel jsem, že se mě zkusí zbavit,
že mě sejme míčkem.
Je spousta způsobů, Johne.
Nevěděl jsem, jestli má budoucnost v kriketu, televizi nebo obojím.
Vždycky se najde i něco jiného, zvlášť pro někoho, jako je on,
kdo neustále přemýšlí, co dalšího by mohl udělat.
Proto dělal tolik různých věcí,
má tak pestrou minulost.
Nikdy se nedostal do bodu,
kdy by jen seděl a říkal si, že má hotovo
a může si dát nohy na stůl.
- Hraje golf. - Tady máš, Nigei!
- Nastup si. - Co?
Některé věci se možná nikdy nevrátí do starých kolejí.
Ale s tím, jaký Andrew je,
vytvoří úplně nový příběh.
Tento dokument začal jako natáčení, které mělo ukončit spekulace o nehodě.
Ale jak natáčení pokračovalo,
stalo se hledáním Fredovy identity,
zatímco se ohlížel za svou minulostí a snažil se jít kupředu.
Přišlo mi, že to hledání je teď u konce.
A nakonec, Frede, jak ses zotavil?
Už máš konečně zuby, že?
Mám tyhle zuby, mám je uvnitř,
ale tohle je asi vše.
Takhle na tom jsem, tohle mi zbylo.
Dobře, nechám tě odehrát zbytek jamek.
To taky udělám. Tohle je vlastně moc fajn den.
Až odejdete, bude ještě lepší.
Neboj, už jdeme.
- Výborně, kámo. - Moc děkuju.
Ne, já děkuju.
Bylo to, jako bychom o něm mluvili a on zemřel, ale…
Občas to tak bylo.
- Chcete mu něco vyřídit? - Pamatuješ si tohle?
Do záhrobí?
Odpověz mi na zprávy.
V tomhle je hrozný.
Je v tom hrozný.
Steve Harmison
mi nedávno řekl:
„Nejvíc znepokojivý okamžik po té nehodě byl,
„že kdykoli jste Fredovi napsali zprávu, okamžitě odpověděl.
„Takhle jsme věděli, že je něco špatně.“
Nedávno přestal lidem odepisovat
a všichni říkali, že se nám Fred vrátil.
České titulky Pavlína Tajnerová