Tento film obsahuje zábery vážnych zranení po autonehode.
Downloaded from YTS.MX
Nie je vhodný pre citlivé povahy.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Na aké vyšetrenie vlastne ideme?
Idem za pánom Haqom.
To je ten, čo ma operoval.
Keď ma letecky previezli do nemocnice St. George's,
päť hodín ma operoval.
Potom ďalšie zákroky.
Do jaziev mi pichali veľa steroidových injekcií.
Nie je to nič príjemné.
Absolvoval som aj inú procedúru, počas ktorej mi plazmou
ošetrovali tvár a hojili jazvy.
Neviem, či to pomohlo.
A viem, ako to dopadne.
Pán Manisali bude spokojný s nosom.
Pán Haq s tvárou.
Všetci mi budú hovoriť: „Áno, vyzerá to lepšie.“
Myslím, že farba pokožky sa už pekne upravuje.
- Áno? - Už nie je taká červená.
Áno, celkovo si myslím, že je to fantastické zlepšenie.
Tento kúsok tu, je to také zvláštne.
Toto. Je to voľné, akoby ovisnuté.
- Okej. - Akoby sa to ne…
Je to lepšie než predtým.
Len je to fakt čudné.
- Môžem sa pozrieť? - Áno.
Usmejte sa ešte raz.
Áno, vyzerá to dobre.
Otvorte ústa.
Zatnite zuby.
To vyzerá oveľa lepšie.
- Cítite, keď sa vás dotýkam tu? - Áno.
A tu? Je to menej…
- Necítim to. - Necítite to?
- Nie. - Tam je kožný štep.
Možno sa vám tam citlivosť časom vráti, ale aj nemusí.
Ale celkovo vyzeráte najlepšie, ako som vás doteraz videl.
- Naozaj dobrý pokrok. - Ďakujem.
Ďakujem.
Trochu ma to štve…
lebo si nemyslím, že s tým nakoniec budem spokojný.
A pritom si to vážim.
Obaja sú úžasní.
Ale…
nikdy mi nevrátia, čo som mal.
Vtedy som nebol spokojný,
ale teraz viem, že to nebolo až také zlé.
Len chcem, aby boli ľudia občas úprimní a povedali: „Fúha.“
Sú to riadne sračky, čo?
Neviem, či niečo také chcú na Disney.
Mickey Mouse nikdy nenadával.
Stále si to nejako triedim v hlave.
Stále sa s tým vyrovnávam.
Aj keď už prešlo 18 mesiacov.
Tesne pred Vianocami 2022
sa Andrew Freddie Flintoff, jeden z najobľúbenejších športovcov
a televíznych tvárí, vážne zranil pri hrozivej nehode
„Prevrátil auto s otvorenou strechou“
počas nakrúcania relácie Top Gear pre BBC.
Freddie sa zranil pri autonehode
V priebehu nasledujúceho roka úplne zmizol z verejného života.
Ja to stále prežívam každý deň.
Každú noc, keď si ľahnem, som zas v tom aute.
A je to veľmi živé.
Odvtedy už nespím ako predtým.
V podstate máš každú noc v hlave film
o tom, čo sa ti stalo.
Je to film v mojej hlave.
A videl som ho aj naozaj.
- Reálne zábery? - Zábery z kamery v aute.
Videl som to. A sám som o to požiadal.
Potreboval som si to potvrdiť.
„Preto sa takto cítim, preto mi je takto zle.“
A keď hovoríš o tom filme v hlave…
Pri krikete sa často spomína vizualizácia.
Že si niečo len predstavuješ.
Pre mňa je to len časť.
Keď som bol zranený a nemohol som trénovať hádzanie,
naučil som sa trénovať v hlave.
Nielenže som to videl.
Ja som to cítil.
Cítil som vôňu.
Cítil som, aký to bol pocit.
Aj ako mi loptička letí z ruky.
Lenže problém je, že pri tejto spomienke
je to rovnako reálne.
Tak veľmi, že keď o tom hovorím, začínam byť nervózny
a cítim bolesť v tejto časti tváre.
Cítim fantómové bolesti a…
Je to ako kliatba.
Už ide.
Má ho! Freddie Flintoff, to je on!
Nikto nemal toľko talentu, ale myslím, že málokto mal toľko pochybností.
Obrovský moment!
Sme svedkami niečoho fantastického.
Mal status celebrity a neustále s tým vnútorne bojoval.
PADLÝ HRDINA
- …váš moderátor, pán Freddie Flintoff! - Okej?
Len málokto prerazí aj mimo kriketu.
Freddie Flintoff, dámy a páni.
Jemu sa to podarilo.
Si hráč kriketu. Nemáš byť až taký vtipný.
Ale on mal stále pocit, že mohol urobiť ešte o čosi viac.
Freddie Flintoff mal nehodu.
Freddieho Flintoffa previezli do nemocnice.
Zrazu sa vám môže zmeniť celý život.
Je to, akoby som sa úplne resetoval.
Snažím sa zistiť, kým som teraz.
Freddie Flintoff sa minulý rok zranil pri nehode.
Čo sa stalo?
- Neprezradia. - Veľká nehoda.
Zranenia mu zmenili život.
Odvtedy mlčí.
SEDEM MESIACOV PO NEHODE
V roku 2023 sa Freddie Flintoff stiahol do súkromia svojho domova.
No keď začali pribúdať špekulácie o tom, kde je,
začal si zaznamenávať svoju cestu zotavovania.
Freddie cítil povinnosť povedať ľuďom, čo sa vlastne stalo pri nehode
aj po nej.
Jedna z vecí, ktoré ma naozaj trápili, a fakt to bolelo,
boli tie špekulácie.
Aj preto to teraz robím.
Chcem to jednoducho dať von.
Povedať, čo sa naozaj stalo.
Sedem mesiacov som bol úplne mimo verejnosti.
Von som chodil len kvôli vyšetreniam.
A tu doma som si vytvoril akési bezpečné miesto.
A bál som sa z neho vyjsť.
Chceš byť pri deťoch, nech ti nič neujde.
Našťastie, máme štyri.
Strávil som kopec času s triapolročným synom.
A on sa ku mne ani nepriblížil. Myslím, že sa zľakol mojej tváre.
Že sa bál mňa.
To ma úplne zlomilo.
Mám PTSD a často ma chytá úzkosť.
Niekedy len tak, bez zjavného dôvodu,
začnem plakať.
Poď sem.
Dobrý chlapec.
Kam ideš?
Ako rok ubiehal,
Freddie, ktorý sa vždy bránil natočeniu filmu o svojom živote…
- Steve ti len chce pripnúť mikrofón. - Áno.
…sa prvýkrát rozhodol otvorene hovoriť o svojej kariére, krikete a živote.
Odstránim ti pár chĺpkov.
Rástli mi roky.
Mám ťa volať Freddie alebo Andrew?
Freddie bude fajn. Fred.
Fred.
Je to zvláštne, nie? Lebo…
jasné, volám sa Andrew,
ale asi od 15 rokov
mi všetci hovoria Fred alebo Freddie.
Lenže Andrew ma asi vystihuje viac.
Som skôr introvert.
Mám rád svoj pokoj.
No takýto človek sa vo svete profesionálneho športu dlho neudrží.
To mi došlo dosť rýchlo.
Lancashire práve spravil ťah,
ktorý môže byť do budúcnosti veľmi dôležitý.
Podpísali 16-ročného hráča,
ktorého považujú za najväčší talent svojej generácie.
Kriketový talent Andrew Flintoff, vysoký 193 centimetrov,
hrá už od svojich šiestich rokov.
Reprezentoval Anglicko už od kategórie do 14 rokov
a do hlavného tímu svojho klubu St. Anne's sa dostal už ako 14-ročný.
V regionálnej lige som začal hrať, keď som mal deväť.
Odvtedy to ide celkom dobre.
Ale každý rok je to ťažšie, keď postupujete do starších kategórií.
Fred mi povedal, že ste boli jeho najlepší tréner.
Bývalý tréner
To je od neho milé, no asi nie.
Nazval vás svojím kriketovým otcom.
Áno, a on je pre mňa… Mám troch synov. On je ako ten štvrtý.
VYCHÁDZAJÚCA HVIEZDA LANCASHIRE
MLADÝ TALENT
Keď som trénoval Lancashire, už sme o ňom vedeli.
Jeho rýchlosť budila rešpekt.
Jedna vec mi naozaj utkvela v pamäti. Keď hral za St. Anne's do 15 rokov,
dal 232 bodov a nebol ani raz vyradený.
SUSAN FLINTOFFOVÁ
Máme rozbité okno a zmizlo päť, šesť loptičiek.
Vďaka svojej postave mal silu.
Bol to urastený chalan, čo hádzal a hádzal.
Jedna polovica jeho chrbta bola ako u silného dospelého chlapa
a tá druhá ešte ako u dieťaťa.
Dvaja úplne odlišní ľudia.
Potom sme začali hovoriť o tom, že by sme Andrewa podpísali.
Všimol som si, že mu hovoríte Andrew.
- Áno. - Je Andrew, Fred, Freddie.
Akoby mal viacero tvárí.
Hej, „Fred“ vznikol v šatni,
viete, podľa Flintstoneovcov.
Ale ja som mu väčšinou hovoril Andrew.
Hlavne keď som mu potreboval občas vynadať.
Určite od teba mnohí očakávali veľké veci.
Ako si na to reagoval?
Na začiatku to bolo ťažšie. Bol som fakt mladý.
Ale každým rokom som sa zlepšoval.
Bol som hanblivé dieťa. Vyrastal som v Prestone.
Tichý, utiahnutý, bol som fakt hanblivý.
Pamätám si, keď som prvýkrát vošiel do šatne Lancashiru,
boli tam samí dospelí chlapi,
nevedel som, kam sa postaviť, čo povedať. Cítil som sa nesvoj.
Začali mi hovoriť Fred.
A ja som začal piť.
A vtedy som si vytvoril akési druhé ja.
Takú postavu,
čo milovala svetlá reflektorov, milovala hru.
Milovala to všetko.
Sústredenie. Je to veľký zápas.
Ak ho vyhráme, séria je naša.
Mohol som mať tak 17.
On asi 18.
Bol kapitánom Anglicka do 19 rokov.
O Fredovi vedeli všetci. Už od tímu do 11 rokov bol známy
„Bývalý hráč Kentu a Anglicka“
ako rýchly hádzač z Lancashiru, čo vedel odpáliť poriadne ďaleko.
A pomysleli sme si: „Je lepší ako my.“
Včera na kriketovom ihrisku v Old Trafforde padol nový svetový rekord,
ktorý sa zapísal do histórie športu.
Dôkazy nám predloží Peter Stevenson.
Áno, toto by sa mohlo stať cenným zberateľským kúskom.
Je to oficiálny záznam, ktorý dokumentuje
úžasný výkon Andrewa Flintoffa za Lancashire v Old Trafforde.
Tento záznam z bezpečnostnej kamery klubu, zachytáva over,
v ktorom padlo rekordných 38 bodov.
Na ihrisku som sa cítil ako… Nepovedal by som Superman,
ale vieš, keď ide do telefónnej búdky a…
Hrať kriket bolo pre mňa niečo také.
A keď som zišiel z ihriska,
bolo to úplne iné.
Šiel som domov a bol sám sebou.
Máš dve osobnosti?
Myslím, že dve, možno aj viac.
Za tie roky som si ich asi vytvoril viac.
Predstavil sa ako Andrew
a vždy som ho volala Andrew.
Začali sme sa rozprávať a už sme s tým neprestali.
Bol vtipný. Vedel ma rozosmiať.
RACHAEL FLINTOFFOVÁ
A čím viac sme sa rozprávali, tým viac som si vravela:
„Si fakt zlatý.“
Vtedy ešte nebol veľmi známy
- ako profesionálny športovec. - Nie.
Vlastne som vtedy ani nevedela, kto Andrew je.
Nie v zlom, ale…
Nedokážem to presne opísať.
Bolo na ňom niečo iné.
Keď mu to poviem, berie to negatívne.
Povedala som mu „potenciál“
a on hneď: „Mám potenciál, ty sa ma snažíš zmeniť.“
Ale vôbec som to tak nemyslela.
Bolo v ňom niečo,
čo mi hovorilo,
že ho čaká niečo veľké.
Mal všetko, čo si len môžete priať.
A nebol ako niektorí, tých je dosť,
výborný hráč, ale inak poriadny kretén.
Nie. On je fakt skvelý chlap.
Trochu som naňho dával pozor.
A hneď po tej nehode,
ešte skôr než ho začali dávať dokopy,
som ho videl a úplne mi to vyrazilo dych.
Chcel som sa rozplakať a objať ho.
Zastupujem ho už 16 rokov.
Vždy si sadneme a plánujeme.
KATIE LYDONOVÁ Agentka
„Kde by si sa chcel vidieť o desať rokov?“
„Aký máš dlhodobý cieľ?“
A vždy to bol Top Gear.
Nič neprekoná jeho kriketovú kariéru.
Keď dostal túto príležitosť, bolo to obrovské.
Ďakujem.
Je skvelé moderovať našu prvú šou.
A Top Gear mal v poslednej dobe
viac znovuzrodení než Doctor Who.
- Bol… - Ale malého Daleka sme si nechali.
…úplne nadšený.
Bral to ako veľkú vec.
Je to šou, ktorú má veľa ľudí rado a veľa ľudí na nej vyrastalo.
Zo všetkých televíznych relácií…
Pekne a hladko.
…to bola tá jediná, kam som sa naozaj chcel dostať.
Preňho to bolo niečo poriadne.
A miluje autá.
Hej, autá zbožňuje.
Dovolili mu vyskúšať rôzne autá, čo sa mu veľmi páčilo.
Ty debil!
Si totálny magor!
Viete, Fred je človek, ktorý neustále potrebuje nové výzvy.
Rýchlo sa začne nudiť.
A keď tú prácu dostal, bol som úplne nadšený.
Komik a kamarát
Skvele sa hodil do tej šou.
Neviem, či som niekedy zažil niečo desivejšie.
V tej šou sa z neho stal taký adrenalínový blázon.
Väčšinu kúskov robil sám.
Myslím, že je to tým, že sa stále snaží posúvať svoje hranice.
A čo si pamätáte z dňa nehody?
Bol to len bežný deň na trati.
TRAŤ TOP GEARU LETISKO DUNSFOLD
Nečakala som, že by mohol nastať nejaký problém.
Pamätám si úplne všetko.
Asi by to bolo jednoduchšie, keby som stratil vedomie
na týždeň, dva,
potom sa prebral a stehy by boli preč.
Ale pamätám si všetko.
Keď na to myslím, som späť v tom aute.
Bolo trojkolesové.
Malo vystužené čelné sklo a tyč,
ktorá mi siahala po polovicu chrbta, takže som bol odkrytý.
Išiel som asi 40, 45.
Učili ma, ako dostať auto do šmyku.
Zrazu sa predné koleso nadvihlo.
Prevrátiť auto je zvláštny pocit.
Je to moment, keď už niet cesty späť.
A zrazu sa všetko spomalí.
Je to veľmi zvláštne.
Mal by som vedieť, ako o tom rozprávať,
ale ja som hrával kriket. Bol som pálkar.
A tam máš 0,4 sekundy na rozhodnutie.
Kam ide lopta, aký úder zvoliť,
ako pohnúť nohami.
Keď sa to začalo prevracať,
pozrel som sa na zem
a vedel som, že ak ma to trafí zboku, zlomím si väz.
Ak do spánku, som mŕtvy.
Moja najväčšia šanca bola padnúť tvárou dole.
Pamätám si ten náraz…
Hlava to schytala.
Potom ma vyhodilo von a auto sa prevrátilo.
Preletel som cez zadnú časť auta
a potom ma pod sebou ťahalo asi 50 metrov
tvárou dolu po dráhe.
Potom vošlo do trávy a znova sa prevrátilo.
Ja že som mŕtvy.
Bol som pri vedomí, ale nič som nevidel.
Hovoril som si: „To je všetko?“
„Toto je koniec?“ Chápeš?
„Budem už navždy vidieť len tmu?“
Potom som si uvedomil, že mi čiapka padla cez oči.
Tak som ju vytiahol a pomyslel si:
„Nie, som na trati Top Gearu. Toto nie je nebo.“
Áno, bolo to…
Áno.
A potom som sa pozrel dolu a z tváre mi začala tiecť krv.
Najväčší strach som mal z toho, že som si myslel, že nemám tvár.
Že mi ju jednoducho odtrhlo.
Bol som na smrť vystrašený.
Zavolali mi: „Andrew mal nehodu pri nakrúcaní Top Gearu,
„ale nemáme veľa informácií.
„Asi ho vezmú do najbližšej nemocnice,
„ale vyzerá to len na niečo so zubami.
„Asi je všetko v poriadku.“
Zložila som
a najprv som tomu neprikladala veľkú váhu.
Ale rýchlo sa to vyhrotilo.
Bolo to asi takých 30, 40 minút čistej agónie,
kým prišiel vrtuľník.
Dostali sme výjazd na letisko v Surrey
a hneď bolo jasné, že Freddie je úplne otrasený.
Mal vážne poranenú tvár.
LETECKÁ ZÁCHRANKA
Nie jedno zranenie, ale hneď niekoľko.
Mal veľké bolesti, tak sme mu dali lieky proti bolesti
a previezli ho do nášho špičkového traumacentra,
do nemocnice St. George's.
Vravel som si: „To hádam nie je možné.“
„To sa mi nemôže diať.“
Nemala som žiadne informácie.
Nevedela som…
ako sa zranil.
Začala som si len narýchlo baliť veci a vravela si:
„Idem do Londýna.
„A dúfam, že mi tam niekto povie, kde je.“
Mal som v ten deň službu
a volal mi konzultant z urgentu.
Zvyčajne sa väčšina úrazov najprv rieši na nižšej úrovni
a až potom to rieši konzultant, takže som vedel, že je to vážne.
Ako by ste opísali zranenia, s ktorými Fred prišiel?
Komplikované. Veľmi komplikované.
Za posledných 20 rokov,
čo sa venujem úrazom tváre a čeľuste,
by som ho zaradil medzi päť najťažších prípadov.
Mal kombináciu poranení tvrdých aj mäkkých tkanív,
zlomené aj chýbajúce zuby,
poškodenú hornú čeľusť, ktorá bola zlomená a posunutá.
Poranenia mäkkých tkanív boli veľmi zložité.
Je dosť nezvyčajné, že človek príde o mäkké tkanivo,
o kožu.
A on prišiel o výraznú časť hornej pery,
o kožu a časť svalov pod ňou
a aj o dolnú peru.
Povedali mi: „Musíte sa pripraviť na to, čo uvidíte.“
Lebo vtedy ešte nebol na operácii.
Takže vy ste boli prvá v nemocnici?
Prepáčte.
Bože.
Cítila som sa úplne bezmocne.
Nevedela som…
čo povedať…
Mojou prácou je veci zlepšovať
a dávať ich do poriadku.
Toto som napraviť nedokázala.
Tie rany nikdy nemohli byť čisté.
Ťahal si tvár po asfalte.
Boli tam kamienky, špina.
Prvá operácia trvala asi päť hodín.
Takže už počas tých piatich hodín
ste začali rekonštrukciu tváre?
Áno.
Najskôr treba vrátiť všetko späť tam, kde to pôvodne bolo.
Je to ako skladačka
a väčšinou máte všetky kúsky.
No v Andrewovom prípade nie.
Keď som ho videla,
vošla som do izby a on tam ležal v posteli,
celý obviazaný.
Ale jeho oči,
nikdy som nevidela niekoho takého vystrašeného.
Len sa na mňa díval a myslím, že sa mi pozeral do tváre,
aby zistil, ako zle na tom je.
Takže som sa vzchopila
a neplakala som.
Len som povedala: „To je v poriadku, zvládneš to.“
„Nemôžem uveriť, ako dobre vyzeráš.“
Než sme prišli domov, zavolala som deťom.
A povedala som im:
„Musíte byť teraz čo najsilnejší.
„Váš ocko momentálne vyzerá trochu inak.
„Bude to lepšie,
„ale nechcem, aby ste boli šokovaní alebo vydesení,
„lebo to by ho mohlo zlomiť.“
A to bolo ťažké.
Andrew nevie, že som to urobila.
Som veľmi vďačná všetkým tým ľuďom.
Stále mám manžela,
deti stále majú svojho ocka.
A uvedomujem si, že sú ľudia, ktorí si prechádzajú podobnými či horšími vecami
a nemajú takú pomoc, akú sme mali my.
Poslali mi fotku.
A nedokázal som sa na ňu pozrieť.
Bolo to hrozné.
Snažili sme sa, aby Rachael vedela,
„Kamarát a bývalý kapitán Anglicka“
že na ňu aj na deti všetci myslíme.
Nebol to ten Fred, ktorého sme poznali.
Úplne sa uzavrel do seba.
Nechcel s nikým hovoriť, nikoho vidieť.
Nechcel nič robiť.
Bol na úplnom dne. Nikdy predtým som ho takto nevidela.
Pamätám si, ako kolovali rôzne správy,
len také poskladané útržky,
„Moderátor a kamarát“
vôbec ste nevedeli, či sú pravdivé.
Stále som sa mu skúšal ozvať, stále som to skúšal…
aj keď som vedel, že mi neodpíše.
Veľmi som ho chcel vidieť
a písal som si so spoločnými kamarátmi
a tí vraveli, že len potrebuje čas.
A ja som…
Proste som ho chcel objať.
Počas kriketovej kariéry
som sa často ocitol v situáciách, o ktorých som nevedel, či ich zvládnem.
Ale vždy som nejako dokázal prepnúť a ísť ďalej.
Teraz ten prepínač musím nájsť znova, lebo momentálne
naozaj netuším, kto som.
Zapamätajte si meno Andy Flintoff. Má len 20 rokov.
Gratulujeme Andrewovi Flintoffovi z Lancashiru…
Je ďalším z mladých hráčov, ktorí sa presadzujú v národnom tíme.
Freddieho dostali do reprezentácie expresne rýchlo.
Pretože anglický kriket
stále hľadal ďalšieho Iana Bothama, výnimočného univerzálneho hráča.
Brali každého, kto vedel pálkovať, nadhadzovať a chytať.
Freddie na to mal, vedel hádzať rýchlosťou 140 kilometrov za hodinu
a odpáliť loptičku mimo ihriska.
Prvý wicket Flintoffa v testovom krikete.
Presne ten typ hráča, akého chcel každý, a najmä Anglicko.
Takého univerzálneho hráča.
Andrew Flintoff dnes dosiahol svoj bodový rekord.
Nový Ian Botham, ako ho mnohí nazývajú,
odpálil sedem šestiek,
jedna z nich letela priamo k jeho otcovi.
Niektorí hovoria, že si nový Ian Botham.
Nemyslím si, že budem ďalší Ian Botham. Chcem byť Andy Flintoff.
Ak v krikete niečo dokážem, tak ako ja.
Bol typický severan.
Niektorí ľudia zo severu to pred južanmi
trochu skrývajú. On vôbec.
Bol jeden z najväčších severanov, akých som kedy stretol.
Keby ste ho rozrezali, tiekla by z neho omáčka.
Si z Lancashiru. Čo by si povedal, že je typické pre tamojších ľudí?
Všetci moji kamoši vedia piť ako dúhy.
Veľa vydržíme.
Večer šiel von, vypil si
a na druhý deň aj tak zahviezdil.
Keď k nám prišiel ako mladý tínedžer,
vôbec nepil.
Dával si len kolu.
A potom objavil alkohol
a poriadne dohnal, čo zameškal.
Jeho výdrž pri pití bola neuveriteľná.
Žartovali sme, že sa striedame na zmeny.
Anglický tím
Striedali sme sa, aby sme mu robili spoločnosť.
Vytváral takú uvoľnenú atmosféru, že sa v nej ostatným darilo.
Keď sa človek baví, hrá najlepší kriket.
Spoznal som ho, keď som mu robil kapitána v Zimbabwe a Južnej Afrike.
A bolo to ako pánska jazda.
Ako to myslíte?
Fred mal úžasnú schopnosť.
Vedel si naraz strčiť do úst päť pív
a všetky ich vypiť naraz.
A fľašu vína vypil na ex bez problémov.
- Celú naraz? - Vedel vypiť celú fľašu vína na ex.
Má úžasné hrdlo.
Len to… A bolo po nej.
Áno, všetci sme ho obdivovali.
A v tej dobe, keď ste boli mladý talent,
to muselo byť super,
ale zároveň dosť náročné, keď vás takto rýchlo posunuli hore.
Jednoznačne. Kriket v 80. a 90. rokoch bol ešte dosť amatérsky,
aj keď už vznikalo také poloprofesionálne prostredie.
Preto sa ocitol na takom rýchlom páse, čo išiel až príliš rýchlo.
Podľa mňa ho jednoducho hodili medzi vlkov príliš skoro.
Anglicko má už dlho problémy v strednej časti zostavy.
Teraz je ich starosťou
dostať do formy strednú časť Andrewa Flintoffa,
keďže bojuje s nadváhou.
Ako malý som bol vychudnutý.
Nosieval som tričko pod košeľou, aby som bol väčší.
Potom som ale rýchlo pribral
a poriadne som to schytal.
Je väčší než majster sveta v ťažkej váhe
Začali si zo mňa uťahovať.
OBROVSKÝ NADHADZOVAČ ANGLICKA
Žil som sám a keď som šiel do obchodu,
všetci sa na mňa pozerali. „Čo si to dávaš do košíka?“
Anglicko sa konečne rozbehlo v sérii NatWest,
a to najmä vďaka mladému hráčovi,
ktorý sa vzchopil po najťažšom týždni svojej kariéry.
Flintoffa obvinili, že nie je vo forme a má nadváhu.
NIE SOM ŽIADNY TUČKO
Schudni, tučný Flintoff, inak letíš
Nie je lepší spôsob, ako odpovedať kritikom,
než takýmto parádnym výkonom.
Hej, na tučka som hral celkom dobre.
Dal som si niečo, čo som nemal,
a vyvrátil som to.
A potom ďalšie jedlo a ďalšie jedlo.
A zrazu som sa pristihol pri tom, že si hovorím: „Mám vyvracať aj raňajky?“
Hral som s prázdnym žalúdkom, nemal som v sebe nič.
Schudol som asi desať kíl.
Všetci boli so mnou spokojní.
A tak sa z toho postupne stal životný štýl.
V prípade Freda
má človek tendenciu si myslieť, že keď je taký veľký a pôsobí tak silno,
musí byť silný úplne vo všetkom, čo robí.
Ale podľa mňa to tak nie je.
Je to len človek, ktorý v hĺbke duše túži po láske.
Občas na to úplne zabudnem
a len si žijem.
A je to príjemné.
A potom príde tvrdá facka.
Zrazu mám ten čudný pocit po celej tvári, je napnutá, iná.
Nemám zuby, alebo mi pri jedení niečo vypadne z úst.
Alebo sa pozriem do zrkadla
a všetko sa to vráti.
Vieš, hovorieva sa, že tvár je tvoja identita.
Ale koľkokrát počuješ ľudí hovoriť:
„Dôležité je, čo máš vnútri. Nezáleží na tom, ako vyzeráš.“
Blbosť, vieš, ako to myslím?
Meníme ľuďom tvár, dávame im nový vzhľad.
A niektorí pacienti majú problém
zmieriť sa s tým, ako po zákroku vyzerajú.
Ľudia vás začnú súdiť v momente, ako vás uvidia.
Do pár sekúnd si o vás spravia názor.
Aj podľa toho, koľko milimetrov vám vidno z horných zubov.
Koľko vám trčí rezák?
Menej než milimeter?
Dá sa tejto osobe veriť?
Ste hrozba?
Ste pre nich prínosom?
Vyzeráte ako niekto, kto môže byť úspešný?
To všetko sa podvedome
vyhodnocuje a tvorí obraz o človeku, ktorý stojí pred vami.
Hovorili sme o tom, že ho musíme chrániť.
Lebo tlak zo strany médií bol obrovský.
Všetci chceli fotku.
Chceli vidieť, ako vyzerá, lebo to bolo zahalené tajomstvom.
Ľudia nás sledovali.
Ani sme o tom nevedeli.
Raz som ho viezla na vyšetrenie.
Išlo za nami auto, vyzeralo úplne normálne,
ale malo tmavé sklá.
Predbehli nás,
a počas jazdy si nás mohli pokojne fotiť, koľko len chceli,
a vy si to ani nevšimnete.
A to len spôsobilo, že sa mu ešte menej chcelo vyjsť z domu.
FREDDIE JE SPÄŤ… NA MIESTE SPOLUJAZDCA
Vtedy sme už natáčali niekoľko mesiacov
a pri jednej z návštev priniesol Fredov otec Colin
staré albumy a výstrižky.
Colin, ako to bolo u vás s kriketom? Boli ste len fanúšik alebo ste aj hrávali?
Hrával. Úprimne, nie veľmi dobre.
Ale hrával som.
A Andrew s jeho bratom Christopherom
chodili na každý zápas cez víkend.
Kriket im proste prirástol k srdcu.
Fred, dá sa povedať, že ťa ku kriketu priviedol otec?
Áno, určite.
Od malička si nič iné nepamätám.
Otec bol stále v klube, sekal trávu.
Pamätám si, ako som jazdil po ihrisku na Cortine a sekal s ňou trávu.
- Cortina? To auto? - Áno.
A tie albumy sú všetky vaše?
Teraz sú už Andrewove.
Nezostanú tu.
Mame som povedal, že už ich neprinesiem späť.
Dopekla.
Vracajú sa ti nejaké spomienky, Fred?
Veľa z toho si ani nepamätám.
Radšej si pozriem fotky než výstrižky.
Napadlo vám niekedy, že sa stane takým hráčom?
Vždy som vedel, že v ňom niečo je.
Ale jediný hráč,
na koho by som si stavil, že si zahrá za Anglicko,
bol Philip Neville.
- Futbalista? - Áno.
Bol dobrý, však?
- Nebol zlý, však? - Áno.
- Vedel pálkovať aj hádzať. - Sedíme v jeho dome.
Áno, viem, ale…
Áno.
- Ale odsťahoval sa, však? - Áno, kúpili sme to od neho.
Nedržíme ho v suteréne.
Možno sa raz vráti.
S Philom nikdy nevieš. Môže sedieť niekde v kúte
- a ani si ho nevšimneš. - Áno.
- Je dosť tichý. - A tiež…
- Ale Garyho by si si všimol. - Presne tak. Bože, on…
Keď sem vojdete,
vôbec by ste nepovedali, že tu býva jeden z najlepších hráčov kriketu.
Áno, Andrew sa nerád predvádza.
Niekedy mu je až trápne mať veci na očiach.
Radšej ich niekam odloží.
Ako fanúšik kriketu som sa tešil, že uvidím Fredov osobný archív,
ale on ho od otca ani nechcel späť.
A bolo dosť výpovedné, že ani výstrižky,
rovnako ako steny jeho domu,
nijako neodkazovali na Ashes 2005.
Leto, ktoré mu úplne zmenilo život.
Bol si jeden z tých športovcov, ktorí prerástli samotný šport.
Moja žena nemá o kriket vôbec záujem.
A aj tak vie, kto si.
A pritom som nikdy nevidel film o roku 2005,
kde by si rozprával, čo sa vtedy dialo.
Nie, vždy som sa zdráhal hovoriť o roku 2005, o celej kariére.
Prečo?
Pripadá mi to…
Akoby som sa chvastal alebo…
Bolo to skvelé obdobie a páčilo sa mi to.
Ale nejde o medaily, ocenenia
ani o peniaze, hoci ani tie nie sú na zahodenie.
Odmenou bolo to všetko zažiť.
Keď sa obzriete za rokom 2005,
ako by ste niekomu, kto o krikete nič nevie, vysvetlili,
prečo sú Ashes také významné?
Ashes sú v podstate dejiny kriketu.
Anglicko proti Austrálii.
Naozaj? Sú to Ashes?
Áno! Anglicko vyhralo Ashes!
Pred mnohými rokmi boli Ashes uložené do tej malej urny,
a práve o tú hráme.
Toto sú Ashes, ktoré boli odovzdané kapitánovi anglického tímu,
ctihodnému Ivovi Blighovi, presne pred 100 rokmi.
Ashes je v krikete niečo ako majstrovstvá sveta vo futbale.
Ako hráča vás ľudia naozaj posudzujú najmä podľa toho, ako ste hrali v Ashes.
Austrálčania odleteli na najočakávanejšiu sériu Ashes
za posledných takmer 20 rokov.
Ponting má v Anglicku premiéru ako kapitán
a má jasný cieľ. Čo najskôr zlomiť sebavedomie starého rivala.
Rok 2005 bol bez pochýb najväčšia testová séria,
akú som kedy zažil.
Keď sa narodíte a prvýkrát chytíte do ruky kriketovú pálku
a hráte na dvore v Austrálii,
v hlave hráte Ashes, nič iné.
Je to vrchol, nič nie je lepšie.
A do Anglicka sme išli ako najlepší tím sveta.
Austrálsky tím bol neporaziteľná mašina.
Čakalo nás niečo veľké.
Ale mali sme mladý tím,
ktorý sa formoval asi 18 mesiacov.
A srdcom toho tímu bol Fred.
Máme tu slovné prestrelky.
Glenn McGrath predpovedal, že Anglicko prehrá 5:0.
Tak to sa môžeme rovno zbaliť.
A ísť domov.
Dosť bolo rečí.
Andrew Flintoff.
Toto je chvíľa pre Andrewa Flintoffa.
Už dlho túžil byť súčasťou Ashes.
Druhý inning, bol som na pálke
a začal som na seba vyvíjať tlak.
Akoby som hral sám proti Austrálii.
Musím urobiť toto, musím spraviť tamto, všetci niečo očakávajú.
Andrew Flintoff má čo dokazovať.
Nikto nemal toľko talentu ako Freddie.
Ale myslím, že málokto mal toľko pochybností.
Na toto od Rickyho Pontinga nikdy nezabudnem.
Stál v poli hneď pred nami.
Bol som na pálke s Kevinom Pietersenom.
Obaja sme mali pálky od Woodwormu.
Pamätáte si, čo ste povedali Freddiemu, keď išiel na pálku na Lord's?
Nie, nepamätám.
Povedal: „Sponzor je určite nadšený z týchto dvoch debilov, “
alebo niečo také.
A ja som si pomyslel: „To si zapamätám, kamoško. To sa ti raz vráti.“
Bola to presne tá chvíľa, keď si povieš: „Toto si nenechám.“
Hneď ďalšiu loptu som bol vonku.
A to je koniec pre Freddieho Flintoffa.
Pre divákov veľké sklamanie.
Bol ich obľúbencom, ale je vonku.
Celý národ od nás čakal, že budeme silní súperi.
A my sme dostali poriadne na frak.
Austrálčania vyhrali úvodný testový zápas.
Boli sme hrozní. Všetci do jedného.
Ešte som nezažil takú ponurú náladu v anglickej šatni.
A myslím, že Freddie sa hanbil.
Bol hviezdou tímu. Mal to potiahnuť.
Po zápase som sedel na stoličke, celý som sa triasol.
Bolo toho na mňa priveľa.
Nevedel som, čo robiť.
Hovorilo sa, že by sme si mali ísť znova zahrať kriket,
ale ja som povedal: „Nie, musíme vypadnúť.
„Veľký chlap potrebuje pauzu.“
Tak ho poslali na miesto zvané Bovey Castle.
Asi aby si trochu vypil.
Žiadny tréning, žiadne cvičenie.
Len červené víno a pár cigár.
Pamätám si, ako som si hovorila: „Bože, je toto normálne?
„Nemal by radšej trénovať?“
Celé to šlo úplne zlým smerom.
Ale myslím, že presne to bol zámer. Chceli, aby sa vrátil…
ako Fred.
Edgbaston je pre Anglicko pevnosť.
Prehrávame 1:0.
Teraz to musíme otočiť.
Ale viete čo? Ďalší zápas…
bude podľa mojich pravidiel.
Hneď prvá šanca skórovať proti Shaneovi Warnemu,
hodil mi vysokú.
Chytil to!
A hovorím si: „Šestka.“
Ledva som to dostal cez mid-off.
Preletelo mu to nad prstami. Za štyri.
Mám to. Hotovo, idem na to.
Pekne to trafil.
No teda!
To sú riadne body.
O tie sa báť nemusíme.
Bola to veľká zábava.
A znova! Ani nevie, kam to letelo, ale je z toho štvorka.
Dokonca šestka!
Dav šalel.
Haló!
Neskutočné.
Jeden z najkrajších úderov, aké kedy uvidíte.
Páni. Ďalšia šestka!
Sme svedkami niečoho fantastického.
No jeho nadhadzovanie nám malo pomôcť vyhrať Ashes.
Keď Flintoff nastúpil,
cely štadión zrazu ožil.
„Toto bude stáť za to.“
Bola to chvíľa, keď si dáš dole čiapku,
vyzlečieš mikinu…
Kráčam späť na čiaru a cítim, že mám v sebe viac energie.
Publikum ma úplne nabudilo.
Cítiš sa ako obor.
Už ide.
Má ho! Freddie Flintoff.
To je on!
Hneď som mal wicket.
A potom prišiel Ponting.
Nový pálkar na ihrisku. Ricky Ponting, kapitán Austrálie.
A vravel som si: „Áno, prosím.“
„Áno, prosím.“
Ricky Ponting bol v tom čase
nepochybne najlepší hráč na svete.
Vždy keď Austrália potrebovala body, kto nastúpil? Ricky Ponting.
A hádajte, čo spravil. Získal body.
Počúvajte ten ruch na štadióne.
Som kapitán a pálkar číslo 3.
Všetci odo mňa očakávajú, že nastúpim a zvládnem to.
No Freddie bol rozbehnutý.
To bolo tesné!
A nie je to vonku.
Andrew Flintoff to opäť dokázal!
Rozhýbal divákov, nabudil celý tím.
No teda!
Či už pálkuješ alebo nadhadzuješ, vždy chceš toho druhého rozhodiť.
Máš svoju taktiku.
Kto povolí ako prvý? Kto žmurkne?
Vravel som si: „Ja nežmurknem.“
Ani na to nezareagoval.
Austrálsky kapitán je pod extrémnym tlakom.
Možno to vyznie zvláštne,
ale štýlom hry mi vtedy pripomínal
skôr Austrálčana.
Ten over, to bolo to najťažšie, čo som v testovom krikete zažil.
145 kilákov za hodinu.
Andrew Flintoff je rozbehnutý.
Fred vtedy predviedol asi najlepšiu sériu siedmich hodov, akú môžete
predviesť proti najlepšiemu hráčovi na svete.
A pri poslednom pokuse,
lebo predtým to bola neplatná lopta, dal ešte jednu.
Krása! Áno!
Fantastický kriket v podaní tohto muža.
Flintoff otáča priebeh zápasu.
Najprv to dokázal pálkou, teraz loptou.
Keď ho tím potreboval, zabral.
Než som sa spamätal, bol som v šatni bez jediného bodu.
V tom zápase sme mali riadne problémy.
Mal som pocit, že zvládnem úplne všetko.
Skončili ste.
AUSTRÁLIA 220-9 CHÝBA IM 62 BODOV
Kopol do vlastnej bránky.
Úľava v hľadisku,
a určite aj medzi anglickými hráčmi.
Je to Shane Warne, nebezpečný Shane Warne, ktorý je von z hry.
Zrazu sme začali veriť.
Môžeme ich poraziť… Páni.
Stačil už len jeden wicket pre Anglicko, aby séria Ashes pokračovala.
Vravím si: „Toto vyhrám ja.“
Ale nevyhral som.
Vyhral to Steve. Steve Harmison.
3 BODY DO VÍŤAZSTVA
Získal posledný wicket.
Chytil ju!
To je ale víťazstvo!
Anglicko to zvládlo.
Dav šalie.
Anglicko vyhralo o dva body.
Oslavovali sme a potom si uvedomil,
že austrálsky pálkar Brett Lee bol fakt bojovník.
Bol kúsok od výhry.
A Freddie vždy myslí aj na ostatných.
Na ihrisku to bol boj,
no je to len kriket.
A férovosť v ňom hrá veľkú rolu.
A toto bol skvelý prejav športového ducha.
Je to asi jeden z najkrajších momentov v dejinách kriketu.
A jeden z tých, na ktoré sa nezabúda.
Keď som bol malý, hovorili mi, aby som rešpektoval súpera,
rešpektoval rozhodcov a že na oslavu bude ešte dosť času.
Steve Harmison to podľa mňa tiež počul,
lebo Leeovi podal ruku ako prvý,
lenže nikto to nenatočil.
A potom Steve zbadal kamery a povedal: „Veď ja som mu podal ruku prvý, nie?“
Ja na to: „Áno, Steve, ale musíš vedieť, kde sú kamery, kamoš.“
Úprimne, kamera bola vždy namierená naňho.
Naozaj, vždy len naňho.
Veríte, že teraz môžete vyhrať Ashes?
Musíme.
A aj oni tomu veria.
ANGLICKO S HISTORICKÝM VÍŤAZSTVOM
Byť na tom zápase v Edgbastone…
ASHES SÚ NAŠE!
Bolo to neuveriteľné.
ÚŽASNÝ FRED
Bolo to úžasné.
Museli ste byť veľmi hrdý.
To áno.
To zmenilo atmosféru série, však?
Áno, zmenilo to atmosféru, zmenilo to vieru.
A od toho momentu to bolo jasné.
Stav 1:1, takže sme stále v hre.
Ale dôvodom, prečo som ako kapitán mohol hovoriť tak sebavedomo
a povedať: „Myslím, že to zvládneme, “
bol Fred.
Dobré ráno, zdraví vás Today, dnes je utorok, 13. september 2005,
a to, čo sme dúfali, že sa nikdy nestane, sa nakoniec stalo.
- Prepáč, Karl. - Naozaj je to dobré ráno, Leila?
- Klobúk dolu. - Myslím, že áno.
Anglicko po prvýkrát za 18 rokov vyhralo Ashes.
Najväčší moment v histórii anglického kriketu.
Kriket je zrazu opäť populárny, šport, ktorý vstal z popola
ako fénix.
V lete 2005 sme všetci predstierali, že máme radi kriket.
A on bol dôvodom.
Dal nám tieto obrázky,
ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou našich športových spomienok.
Bolo to úžasné, tá podpora. Všetko bolo úplne neskutočné.
Andrew si to užíval naplno, bol dušou celej oslavy.
Ja som sa strachovala o Holly.
Bola blízko okraja autobusu,
väčšinu času som ju držala za nohu,
aby náhodou nespadla.
„Daj ju dole!“ No hej.
Ale, našťastie, bola v poriadku.
Zažíval najlepší deň svojho života.
Andrew Flintoff.
Hrdina série.
A podľa výzoru aj hrdina večera.
Hej, bola to skvelá séria.
Ak mám byť úprimný, David, mám dosť.
Ešte som ani nešiel spať.
Za týmito okuliarmi sa skrýva tisíc príbehov.
Pamätám si, ako som prišiel na tlačovku.
Všetky otázky boli o Freddiem Flintoffovi.
To bola Andrewova chvíľa,
keď sa z Andrewa Flintoffa stal Freddie Flintoff.
A išlo to rýchlo.
Freddie má len 28 a už má kľúče od svojho rodného mesta.
Presadiť sa mimo akéhokoľvek športu je fakt náročné.
Len málokto prerazí aj mimo kriketu.
Jemu sa to podarilo za šesť týždňov.
Prichádzali k nemu rôzne vekové kategórie,
spoznali ho a dali sa s ním do reči.
Do tejto školy v Prestone chodil Freddie.
Nadhadzovač, pálkar a všestranný hrdina Anglicka.
Kriket sa hral na sídliskách, kde som ho nikdy predtým nevidel.
Deti hrali kriket. Bolo to neuveriteľné.
Fakt neuveriteľné.
Anglickí kriketoví hrdinovia, ktorí vyhrali Ashes,
boli ocenení kráľovnou v Buckinghamskom paláci.
Ocenenie Športová osobnosť roka 2005 získava Andrew „Freddie“ Flintoff.
Pamätám si, ako som si vtedy vravela:
„Božemôj, veci sa fakt zmenili.“
Ja ho vnímam ako tichého chalana.
Je šampiónom ľudí.
Nemyslím si, že si úplne uvedomoval, aký obrovský obdiv mal od fanúšikov,
pre ktorých to celé robíme.
Preto hráme, aby sme bavili tých, čo prídu.
A ako by ste opísali Andrewa Flintoffa?
Zabávač.
Je to zabávač.
Poď.
Čo je toto?
Mám teraz psa, volá sa Quilly.
Dobrý chlapec.
Vždy ma rád vidí.
Dobrý chlapec.
Nie je môj.
Poď.
Som trénerom vodiacich psov.
Starám sa o neho a trénujem ho.
Vždy ma rád vidí.
Dobrý chlapec.
Keď sa potrebujem pomaznať alebo niečo také, je vedľa mňa.
Neviem, či je to vhodné pre vodiaceho psa.
Povedali: „Dvíhaj ho, kým ešte môžeš.“
Tak ho dvíham.
Choď.
Neviem, ako na tom budem, keď odtiaľ odíde.
Nie je krásny?
Rýchlo von.
Aj ma dostane z domu.
Rýchlo, choď. Bež.
Rýchlo.
Krátko po nehode
chodil len do Londýna kvôli zubom.
Potom prišiel do kancelárie.
Väčšinou mu ešte tiekla krv z úst.
Bolo to fakt zlé.
Šli sme spolu na obed a urobili z toho aspoň malú udalosť,
lebo inak sa s nikým nestretával.
Bol som v Londýne. Zavolala mi jeho agentka.
Povedala: „Fred príde.
„Nič nehovor, ale môžeš ho prísť pozdraviť.“
A potom ideme výťahom hore, už ani neviem, na ktoré poschodie,
a zrazu vošiel s Rachael.
Mal na hlave…
čiapku a tvár úplne zakrytú šálom alebo nejakou maskou.
Pozrel sa na mňa a povedal:
„Aha, neviditeľný muž.“
Fakt! A to bol jeden z prvých momentov, keď som sa zasmial.
Zasmial som sa, lebo to bol proste on. Smial som sa.
A potom povedal: „Tak poďme na to.
„Kedy už o tom začneme žartovať?“
Bolo to strašné, čo povedal,
ale od neho to bolo dokonalé.
To bolo prvýkrát, čo sa stretol s kamošom.
Povedal som mu: „Máme prvý test leta proti Írsku.
„Sedím v kancelárii na Lord's, poď si sadnúť ku mne,
„nikto ťa neuvidí.“
Chcel som ho len dostať z domu.
Zvládli sme ten deň
a hovorím mu: „Čaká nás Ashes test na Edgbastone.
„Príď aj tam.“
Užíval si to.
A myslím, že práve vtedy sa začal vracať k normálnemu životu.
Jedného dňa mi zavolal Andrew
a povedal: „Som plný liekov, ale chcem sa vrátiť ku kriketu.
„Vrátim sa späť.“
A tak som zavolal Robovi Keyovi.
Tí chalani, čo hrajú teraz, ho sledovali celé roky,
všetci ho zbožňovali.
Vravím mu: „Nechceš si vyskúšať trénovanie?
„Len aby si vedel, bude to prvýkrát, čo ťa ľudia uvidia takto.“
A on na to: „Nie, myslím, že takto je to správne.“
Zavolali ma, aby som trénoval Anglicko počas série jednodňových zápasov.
Ale hneď pri prvom tréningu som bol v izbe
a chcel som ísť dole.
Skúšal som to asi päť-šesťkrát,
no nemohol som odísť z izby.
Úzkosť vo mne pracovala naplno
a všetko sa na mňa začalo rúcať.
Bol som v kúpeľni,
opretý o umývadlo, hovoril som si: „No tak.“
Vedel som, že to raz musí prísť.
Že tam budú kamery, že ľudia budú reagovať.
Ale som tu. Čo vlastne čakám?
Nakoniec som vyšiel na balkón.
Nebolo to žiadne veľké odhalenie…
ako v Masked Singer.
Bolo to proste…
najbezpečnejšie miesto, kde som to mohol urobiť.
S tými správnymi ľuďmi.
Vyše deväť mesiacov
nikto nevedel, ako na tom Freddie Flintoff vlastne je.
Dnes sa prvýkrát od nehody ukázal na verejnosti.
Toto je prvý raz, čo vidíme zranenia, ktoré utrpel
pri nehode vlani v decembri.
Odvážny Freddie je späť
Bol to spôsob ukázať, že som späť.
FLINTOFF JE SPÄŤ
Dokonalé víťazstvo.
Niekedy príde pomoc práve vtedy, keď to najmenej čakáš.
Páči sa mi, že práve kriket sa oňho postaral.
Viete, keď bol…
Je mi z toho do plaču, ale…
Po tom všetkom, čím si prešiel,
po všetkom, od čoho odišiel,
to boli práve ľudia z kriketu, ktorí ho podržali.
A… no, to je všetko.
- Podali ste mu záchranné lano. - Áno.
Neznášam, keď plačem.
Je to otravné. Som rád, že tu nie je.
Pôsobilo to, akoby kriket ponúkal Fredovi cestu späť k zotaveniu.
BARBADOS KARIBIK
A deväť mesiacov po tom, čo sa prvýkrát ukázal na verejnosti na balkóne,
sa stal asistentom trénera anglického tímu na T20 majstrovstvách sveta
v Karibiku.
Znamenalo to však vydať sa na dlhú cestu ďaleko od bezpečia domova.
Je to dobrá práca.
Tak dlho som sa neusmieval a nesmial už veľmi dlho.
Občas si musím pripomenúť, že nie som jedným z nich.
Pretože ťa to pohltí.
Tá zábava v šatni. Keď ich sleduješ hrať.
Keď vidíš, čo všetko dokážu.
Je to neuveriteľné.
Ale večer sa vrátim sám do izby.
A zostanem sám so svojimi myšlienkami a pocitmi.
A tie sa akosi nemenia.
Stále mávam nočné mory. Stále s tým zápasím.
Keby si sa ma opýtal, kam to celé smeruje…
Skutočne neviem.
Ľudia stále hovoria o nejakej ceste.
Ale na cestu sa vydáš, len keď vieš, kam ideš. A ja netuším.
Kam to môže ako tréner dotiahnuť?
Môže trénovať Anglicko, pokojne aj na tej najvyššej úrovni.
Lebo nejde len o to, ako zahrať cover drive.
Ide o to, ako z hráčov spraviť lepších ľudí.
Ako ich pripraviť, aby boli silnejší, odolnejší.
Pre život aj pre hru, ktorá ich čaká.
A práve v tom má obrovský dar.
Rozpráva z vlastnej skúsenosti.
Pretože si tým všetkým prešiel.
Aké spomienky máš na Karibik ako hráč?
Mám na to zmiešané spomienky.
Hrali sme Ashes a prehrali sme.
Je to vonku! Je koniec!
V Austrálii nás porazili 5:0.
Poníženie v podobe prehry 5:0.
Hráčov Anglicka to bude bolieť.
Najhoršia prehra v Ashes za posledných 86 rokov.
Bolo to strašné.
Bol som úplne na dne.
Áno, zažil som už obe strany.
Na Ovale v roku 2005 tú čistú radosť
a oslavy po výhre v Ashes.
A dnes…
Dnes som si to zažil z opačnej strany a nie je to príjemné.
Bolo úplne jedno, kto bol kapitán.
Zničili by kohokoľvek, kto by tam prišiel.
A kto teda bol kapitán?
Freddie bol kapitán.
Ale nemal to na seba brať.
Viedol tím aj tak.
Nepotreboval pásku.
Dobre, držte to, chlapci.
Myslím, že Fred si myslí, že dokáže všetko.
Je hrdý a chcel byť kapitánom,
„ANGLICKÝ TÍM“
ale bolo to správne rozhodnutie?
Mal toho na pleciach strašne veľa.
Mohol povedať: „Nie.“
Ako podľa vás tá séria Ashes ovplyvnila Freda?
Myslím, že veľmi.
Áno, naozaj. Myslím, že…
Že ho to poznačilo.
Freddie bol vždy taký bezstarostný typ hráča,
šiel na ihrisko a hral naplno, zo srdca.
Človek si ani neuvedomí, aký psychický dopad
môže mať prehra 5:0 na Ashes na kapitána tímu.
Takéto veci sa o ľuďoch často dozviete až vďaka filmom, ako je tento.
Veľa som pil.
A nie preto, že by som sa chcel zabaviť.
Pil som, aby som zmenil náladu.
Taký únik z reality. Nedokázal som to zvládnuť.
A hneď na to sme cestovali sem na majstrovstvá sveta.
Dramatický kolaps pri pálkovaní proti Novému Zélandu ich stál veľmi veľa.
Porazili nás.
Bol som rozrušený, bol som nahnevaný.
Našiel som bar na rohu.
Dal som si rum punch. A potom ďalší.
A ďalší. A ďalší…
Pamätám si, že som bol na šrot.
Vedel som, že Ian Botham býva na lodi kúsok od brehu.
Napadlo mi, že by bolo vtipné ho prekvapiť.
Tak som sa pustil do vody s vodným bicyklom.
More bolo rozbúrené, hádzalo so mnou.
Nakoniec som to vzdal.
Prišiel strážnik, vytiahol ma z vody
a odviedol naspäť do izby.
Nasledujúce ráno som sa zobudil s pieskom medzi prstami na nohách.
Hovoril som si: „Čo som to urobil?“
PADLÝ HRDINA
OPITÉHO HO ZACHRAŇOVALI O 4.00
„Hviezda Anglicka spadla z vodného bicykla.“
Z niečoho určite spadol. Zo svojho piedestálu hrdinu.
Smutný Flintoff po ťažkej noci, tentoraz to prepískol
OPILEC FREDDIE SI O TO KOLEDOVAL
Zvolali sme mimoriadne stretnutie.
V duchu si hovorím: „Čo sa stalo?“
Myslím, že jemu to bolo poriadne trápne.
Ako Vo štvorici po opici 3. Len na majstrovstvách sveta.
Divoká rozlúčka so slobodou.
Prehrali a pili do rána HRÁČI DOSTALI POKUTU ZA PITIE
Všetci sa tam do mňa pustili.
ANGLICKO V TROSKÁCH UKÁŽKOVÝ CHAOS
Nebol som v stave, aby som to zvládol,
a pamätám si, že som sa rozplakal.
Padlá hviezda na dne
Vrátil som sa do izby a zavolal Rachael.
NA MOL AJ NA VODE
A ona mi povedala: „Si debil. Zavolaj mame.“
Povedala som mu, že musí zavolať mame a ospravedlniť sa jej.
A viem, že na druhý deň sme od neho obe dostali obrovskú kyticu.
Čomu stále nerozumiem…
Viem, že Andrew sklamal ľudí
a správal sa hlúpo.
Ale nechápem, prečo bol potom každú hodinu na News 24
a ospravedlňoval sa celej krajine.
Neexistujú aj iné správy?
Išli ste na vodný bicykel po pár pivách?
Viete, také detaily…
Bola tam voda a vodný bicykel tiež.
Teraz sa už na tom viem zasmiať,
ale zároveň je to obdobie, ktoré ma desí.
Nebolo mi dobre. Netušil som, čo so mnou je.
Akoby sa stiahli rolety a všetko potemnelo.
Chcel som v sebe vyvolať emócie.
Lebo už som ich nemal z kriketu.
Vlastne z ničoho.
Poznám Andrewa pod maskou Freda,
takže viem vycítiť, keď sa s ním niečo deje.
Áno, myslím, že boli chvíle, keď sa Andrew snažil pomôcť si sám,
keď mu bolo naozaj zle.
A myslím, že to dospelo až do bodu, keď si musel povedať:
„Okej, ak sa nedám dokopy, prídem o všetko.“
Ako by si opísal svoj vzťah k alkoholu?
Istý čas bol dobrý.
Nebolo to celé zlé.
Keď som mal 17, zavolali ma na výlet na konci sezóny s Lancashirom.
A nepil som.
Hrali sme alkoholické hry.
A ja som ich hral s kolou.
Vypiť osem pohárov koly na ex nie je ľahké.
Napadlo mi, že vyskúšam Guinness.
Dal som si ho na ex a išlo to ľahko.
Asi som ich mal osem, možno desať.
A uvedomil som si, že ľuďom sa to páči.
Prijali ma.
Bol som jedným z nich.
Jedna časť vo mne, tá hrdá, tvrdí:
„Keby som sa mohol vrátiť, spravil by som to rovnako.“
Myslím, že je to lož.
Možno by som sa alkoholu ani nedotkol.
- Ale problém je… - Ale bol by si ten istý hráč?
- Môžeš oddeliť… - To je tá hlavná otázka.
To je kľúčová otázka. „Bol by som ten istý hráč?“
Neviem.
Ale asi by som to chcel skúsiť.
Barbados naozaj pôsobil ako zlomový bod.
Fred otvorene prehovoril o jednom z najťažších momentov svojej kariéry
a zároveň spravil prvé opatrné kroky
späť k normálnemu životu v prostredí kriketovej rodiny.
LONDÝN
Aj keď sa znova objavil na očiach verejnosti,
bolo jasné, že od uzdravenia má ešte ďaleko.
Dobrý deň.
Zotavovanie po nehode pokračovalo a vôbec to nebolo ľahké.
Dnes by som mal konečne dostať zuby.
Nie je príjemné nemať vlastné zuby.
Neviem poriadne hovoriť, len…
Keď do niečoho zahryznem, necítim vôbec nič.
- Zdravím, Sunny. - Ako sa máte? V pohode?
Nebude to dlho, aj tak ste prišli skôr, ešte to len chystáme.
- Dostanem dnes zuby? - Nie.
Nie?
Dnes nás čaká veľa práce, ale nič náročné.
A kedy budú tie trvalé?
Asi nabudúce.
- Okej. - Okej. Super.
Paráda.
Tak dobre.
Žiadna bolesť, žiadne zuby.
Božemôj.
Takže pár vpichov.
Je to ťažké, vieš? Lebo v niečom som zo seba sklamaný.
Z toho, ako som reagoval.
Tá hrdosť alebo…
Ako sa to volá? Toxická maskulinita?
To je jedno. Máš pocit, že by si to mal len hodiť za hlavu.
Ísť ďalej a žiť svoj život.
Ale ja to nedokážem.
Teraz je to ťažké,
lebo je to Andrew, ale úplne zlomený Andrew.
Ale…
práve v tom je najlepší. Keď padne na dno, znova sa postaví na nohy.
Áno, prosím.
Teraz vám spravím odtlačok.
Toto je trochu babračka.
Okej.
- Idete škárovať? - Len si oprite hlavu dozadu.
Trochu hmoty.
Počas kriketovej kariéry
som sa párkrát dostal na vrchol,
ale na dno som padol oveľa častejšie.
Mali by ste mať plné ústa.
A keď som padol na dno, neviem, či mi tam bolo pohodlnejšie,
no trochu som si to užíval.
Bavila ma tá výzva postaviť sa znova na nohy.
Dobre, hotovo.
Nemyslím si, že niekedy budem lepší.
Len iný.
Ide skôr o to nájsť si miesto, kde ti je dobre.
A pomaly sa tam dostávam.
ŠTADIÓN HEADINGLEY LEEDS, ANGLICKO
Osemnásť mesiacov po nehode bolo Fredovo zotavovanie stále náročné.
Ale kriket mu v tom pomáhal.
Len pár týždňov po Barbadose
viedol po prvý raz svoj vlastný tím
Northern Superchargers.
- Ako sa inak máš? - Som v pohode.
Prvý týždeň v role hlavného trénera.
Vlastne to bolo naozaj fajn.
Trochu sa učím za pochodu.
Bude to skúška, však? Pamätám si, ako som na Barbadose
hovoril: „Ako hráč som bol raz hore, raz dolu.“
„Ako tréner som zatiaľ celkom vyrovnaný.“
No a toto bude poriadne skúška.
Pripravený na odpal.
Lopta sa hneď stočila, len ju elegantne prehodil.
Vidieť ho opäť v kriketovom drese, medzi ostatnými hráčmi…
Asi nikdy nevyzeral tak šťastne.
Myslím, že sa pomaly vracia tam, kde je mu dobre.
A hoci sa to stalo za hrozných okolností,
kriket si ho znova našiel.
Je opäť tam, kam patrí.
Pre dievča, ktoré o krikete nevedelo nič, alebo len veľmi málo,
sa z neho stal naozaj veľký kus môjho života.
A keď to Andrew najviac potreboval,
kriket tu preňho bol.
Možno to znie zvláštne, možno trochu prehnane,
ale naozaj si myslím, že ho kriket zachránil.
Dal mu opäť dôvod žiť.
Posledná lopta.
Bude to už len formalita
a pohodlné víťazstvo pre Trent Rockets.
Čo sa stalo?
Úprimne, porazil nás lepší tím.
Nemá zmysel chodiť okolo horúcej kaše.
Som totálne sklamaný.
No tak, Fred!
- Pridaj sa k tímu! - Freddie!
Ako sa cítiš,
keď ťa ľudia neustále žiadajú o fotku?
Vieš, tie fotky… Nikdy som to nemal v láske.
Ale teraz je to trochu iné.
Najmä keď si robia selfie, lebo vtedy sa vidíš.
Vravím si: „Páni, ako vyzerám?“
Nechcem sa usmievať, lebo moje pery sú takto…
Vyzerám zamračene, aj keď sa snažím len trochu usmievať.
A potom začnem rozmýšľať, čo si o mne asi myslia.
Alebo či sú len slušní.
A potom vidím reakciu, keď ma uvidia po prvýkrát.
Áno, je to ťažké.
Lebo po tej nehode
som si naozaj nemyslel, že to zvládnem.
Znie to hrozne,
no jedna časť mňa si vtedy želala,
aby som radšej zomrel.
Aj keď som sa nechcel zabiť.
To je niečo iné.
Neželal som si to,
ale myslel som si, že by to bolo oveľa ľahšie.
Teraz sa snažím myslieť takto:
„Zajtra zasa vyjde slnko.
„A deti ma aj tak prídu objať.“
A…
A myslím, že som na tom už lepšie.
To, že Fred na niečo také vôbec pomyslel,
len ukazuje, na akom temnom mieste sa po nehode ocitol.
Ale keď ho teraz vidím, ako rozdáva autogramy a pózuje na fotkách,
vidím, že návrat ku kriketu
ho čoraz viac vzďaľuje od tej nehody.
O pár dní neskôr mu víťazstvo ešte viac zdvihlo náladu.
Vyhrali ste druhý zápas.
Len si ju pohodlne nadvihol, ďakujeme pekne. Úplne s prehľadom.
Chlapci boli skvelí.
Dovolil som si to trochu užiť.
A myslím, že na konci prevládal
pocit radosti.
Ale bol som skôr pokojný.
Taký zamyslený, spokojný.
Mám okolo seba super partiu.
Je to paráda.
Nechám ťa. Máš dnes zápas.
Hej. Ani neviem, koľko bodov vlastne dostaneme za výhru.
Dúfajme, že získame ďalšie body.
Robíme veci po svojom.
Dobre, no, zdá sa, že to funguje.
Ozaj?
Zatiaľ je to tak 50 na 50, John.
Dobre, uvidíme sa nabudúce.
Ďakujem.
Ešte som nevidel Freda takého šťastného.
Bol to nečakaný obrat v jeho živote,
najmä keď si uvedomíte, že po skončení kariéry sa od kriketu úplne odvrátil.
Je to dilema pre každého športovca, keď ukončí kariéru.
Aké to bolo pre teba?
FREDDIE KONČÍ?
Nie, je to ťažké.
KEDY SA OBJAVÍ NIEKTO AKO ON?
Počas celej kariéry
som mal pocit, že som skoro na konci,
lebo som mal veľa zranení.
Leto 2009 znamenalo Fredovu tretiu a zároveň poslednú sériu Ashes,
šancu pomstiť potupnú prehru z Austrálie.
Lenže ani sám nevedel, či vôbec nastúpi.
O tom, či bude Freddie schopný nastúpiť, sa rozhodne až na poslednú chvíľu.
Moje koleno bolo zničené.
Ale…
keďže sa mi v kariére všetko rúcalo,
nemohol som skončiť takto.
Jeho telo malo dosť.
Fred sa držal doslova len tak-tak.
Ten veľký chalan už ani nevedel zísť po schodoch, chudák.
Túto sériu som musel odohrať. Museli sme tú Ashes sériu vyhrať.
A potom som chcel skončiť.
Víťazstvo znamenalo všetko.
Nič iné neexistovalo.
Nech som robil čokoľvek, musel som vyhrať.
Potreboval som injekcie do kolien a bolelo ma celé telo.
Rachael ma vlastne obliekla.
Pomohla mi obuť si topánky, ponožky a odviezla ma na štadión.
Nemal hrať.
Ale hneď ako mu niekto povie: „To sa nedá, na to nemáš, “
tak práve to ho nakopne.
Nádherný potlesk od vypredaného štadióna na Lord's pre Andrewa Flintoffa.
Bojoval som sám so sebou. Nikdy to nebolo o súperovi.
Bol to boj medzi mnou a mojím telom.
Perfektný úder na úvod!
A keď ma nič nebolelo, nebavilo ma to.
Fantastický hod od Flintoffa!
Je vonku. Je vyradený! Flintoff to dokázal. Prerazil obranu.
Je vonku.
Hral som, akoby to bolo naposledy.
Chytené v blízkom poli za odpaľovačom.
Má ho!
Vyšlo to!
Päťka pre Andrewa Flintoffa. Nádherný moment.
V tej chvíli som vedel, že už nikdy nebudem takto hádzať,
lebo som bol na konci.
Moja oslava bola taká… Ako to povedať? Roztopašná.
Bola to sčasti oslava, sčasti nie.
Chcel som to ešte naposledy prežiť naplno.
Cítiť vôňu trávnika, nasávať tú atmosféru,
zapamätať si, aké to je, lebo už nikdy nezažijem niečo také.
Freddie tam predviedol neuveriteľnú sériu hodov
a doviedol Anglicko k víťazstvu.
A potom na Ovale,
keď to vyzeralo, že Austrália má ešte šancu vyhrať,
kto vyradil Rickyho Pontinga?
Len čo odpálil
a rozbehli sa,
hneď som sa narovnal na kraji sedačky.
Vedel som, ku komu lopta letí.
Mal som 60 bodov, stále som bol v hre.
A vravím si: „To je Fred. Ledva stojí na jednej nohe.
„Určite tam nestihne dobehnúť.“
Muselo to vyjsť úplne dokonale,
rýchle zdvihnutie lopty, okamžitá prihrávka
ako raketa
a presný zásah.
V komentátorskej kabíne to úplne ožilo. Všetci boli na nohách.
A teraz hrdina Flintoff.
Austrálsky kapitán končí so 66 bodmi.
A vtedy som vedel, že je to pre nás koniec.
Bol to ďalší nezabudnuteľný moment Flintoffa v sérii Ashes.
Anglicko opäť získalo Ashes
po dramatickom dni kriketu na Ovale.
Získali všetkých desať austrálskych wicketov a vyhrali o 197 bodov.
Skončil som na Ovale…
a vedel som, že to je asi definitívny koniec.
Mal som ísť na operáciu kolena o dva dni,
ale posunuli to na ďalší deň.
Vybavila to moja žena,
aby som po polnoci nemohol jesť ani piť
a zase sa niekde nestrápnil.
Bol som stratený.
Pýtal som sa: „Kto som?“
Všetko, čo som chcel robiť od šiestich rokov,
sa skončilo, keď som mal 31.
Takže ľutuješ to rozhodnutie?
Nie, neľutujem, že som skončil. Musel som.
To, čo prišlo potom, bolo ťažké.
Búril som sa proti rutine, proti príkazom. Nenávidel som to.
A keď to už nikto nerobil, došlo mi, aké to je dôležité.
Keď ráno nemám dôvod vstať, tak pijem.
Proste pijem.
A len som tak…
plával životom a bolo to…
bolo to hrozné.
Je to, ako keď idete z obchodu, nesiete tašky
a neviete, kde máte auto.
A čím dlhšie ich nesiete, tým sú ťažšie.
Ramená vás bolia a všetko vás ťahá dolu.
Zrazu už nie ste cez víkend na titulke.
Už nie ste na obrazovke, keď ide kriket.
Rýchlo na vás zabudnú.
A myslím, že pre športovcov a športovkyne
je to strašne desivé.
Báli ste sa, keď skončil s kriketom, čo bude robiť ďalej?
Vôbec som sa nebála.
Vedela som, že bude stále úžasný.
Vedela som, že ho čaká niečo iné.
Z kriketu sa stiahol veľmi rýchlo
a zrazu bol na obálke Men's Health,
v GQ ho vyhlásili za fešáka roka alebo niečo také.
Bol všade.
A potom sa z neho stal televízny celebritný idol.
James, pamätáte si, kedy ste prvýkrát stretli Freddieho Flintoffa?
Ten moment si pamätám úplne presne.
Natáčal som vtedy skeč pre Sport Relief.
Hral som svoju postavu z Gavin & Stacey, ktorá vyhrala Trénera roka
na Športovej osobnosti roka.
Smithy.
Pred vystúpením som šiel za Fredom
a povedal som mu: „Len sa tvár, že ťa to štve,
„aby to pôsobilo reálne.“
Freddie.
Freddie, Freddie Flintoff.
Ako sa vlastne voláš? Andrew?
To je jedno.
Gratulujem k Ashes, bol si skvelý.
Bolo super ťa tam vidieť.
Ale teraz to vzdáš?
Prestaneš hrať, lebo ťa bolí koleno?
Bolí ťa?
Boľavé kolienko? Ale ruka je v pohoda, však?
Vyzeral tak podráždene…
že som si pomyslel: „Bože, on by mohol byť herec.“
Zvládol by čokoľvek.
Na druhý deň sme natáčali na vodnom bicykli
a ja som sa práve chystal robiť športovo-zábavnú reláciu
s názvom Veľké víťazstvo.
A zavolal som producentovi.
A povedal: „Musíme ho skúsiť získať.
„Myslím, že bude fakt dobrý.“
Tri, dva, jeden, štart!
Našťastie, súhlasil.
A myslím, že to vlastne odštartovalo jeho televíznu kariéru,
čo mňa ani nikoho, kto ho pozná,
vôbec neprekvapilo.
Jeden z vás je metrosexuálny Lord Fauntleroy
a ten druhý je priamočiary severan, samý testosterón.
Veď si ledva rozumiete…
Bol som dosť nervózny.
Mal som sa prvýkrát stretnúť s Freddiem,
ku ktorému som ako dieťa veľmi vzhliadal.
Tiež som si vravel: „On je taký veľký drsný chlap zo severu
„a ja skôr taký jemný chalan z internátnej školy.
„Asi nebudem jeho šálka kávy.“
Dobre, Fred, akú voňavku používaš?
- Old Spice. - Old Spice, klasika.
Jack, a čo ty?
Bisto!
Ale zdalo sa, že medzi vami bolo
skutočné priateľstvo.
Stopercentne.
Veľa ľudí ho vníma ako…
toho silného alfa chlapa.
Ale je aj dosť krehký.
To, ako otvorene hovoril o svojich problémoch.
FREDDIE FLINTOFF TAJNÝ BOJ S VLASTNÝMI DÉMONMI
Napríklad o bulímii.
Flintoff: Posmešky o mojej váhe viedli k bulímii
Ja som s tým bojoval tiež, keď som začínal v televízii.
Nikdy som o tom vlastne verejne nehovoril.
Ale pamätám si, aký tlak som vtedy cítil.
A nikdy som nevidel, že by o tom hovorili
iní chlapi či ľudia z médií.
Až kým s tým nevyšiel Fred.
Vtedy som si povedal, že to bolo neuveriteľne odvážne.
Myslím, že po krikete tu bol Andrew,
ale zároveň aj Fred, no ten nemal priestor byť sám sebou.
Hľadal ten pocit, ktorý mal, keď hrával kriket.
Projektami, do ktorých sa pustil, zisťoval:
„Ako zasa zažijem ten pocit, čo som mal pri krikete?“
Naozaj šiel až na hranicu svojich možností.
Boli sme tam štyria a robili sme spolu tie šialené výzvy.
A on do všetkého vždy skočil po hlave,
zatiaľ čo ja som bol ten, čo sa trochu brzdil
a hovoril: „Veď len robíme zábavnú šou,
„tak prečo sa tu reálne vystavujeme riziku?“
A Fred na to: „No tak, Jack, bude to v pohode.“
Práve to je tá pasca, do ktorej sa televízia chytí.
A ja som na to prišiel tou ťažšou cestou.
Vždy chceme viac, však?
Aj ty so svojimi otázkami.
Každý chce viac.
Každý chce niečo, čo ešte nikto nevidel.
Väčší kaskadérsky kúsok.
A nie je to nič proti tebe, John.
- Nie, jasné. Veď na to som tu. - Ale je to…
Presne. Lenže každý chce ísť hlbšie.
- Áno. Ale máš pravdu. - Každý chce exkluzivitu.
Každý chce väčšiu senzáciu.
Hovoria: „Len nech to vyzerá nebezpečne,
„to pritiahne divákov.“
Všetko sa to točí len okolo čísel. Vždy.
A mal som byť múdrejší.
Naučil som sa to už v športe.
Mal som zranenia, dali mi injekcie
a vždy ma poslali späť na ihrisko,
akoby som bol len kus mäsa.
To je televízia a šport.
Myslím, že v tom je to podobné.
Si len produkt. Len kus mäsa.
Súhlasím.
Fakt?
Súhlasil som, ale pravdou je, že aj ja som chcel viac.
Viete čo? Sme v bubline. Môžeme.
A chcel som sa ho opýtať
aj na to, či videl svojich parťákov z Top Gearu,
Chrisa Harrisa a Paddyho McGuinnessa.
Sme v kontakte.
Vlastne som sa stretol s Chrisom a objali sme sa.
Dojalo ho to. Trochu aj mňa.
Bolo fakt super ho vidieť.
A je mi ľúto, že som s ním a Paddym
nebol viac v kontakte.
Myslím, že Paddy sa pred časom vyjadril,
že som sa mu neozval.
A sčasti je to…
tak trochu aj kvôli mne. Vieš, ako to myslím?
Nemám rád slovo „spúšťač“, ale trochu sa toho bojím.
A celé sa to stoplo.
Asi aj pre to, čo sa mi stalo.
STOP GEAR BBC ZRUŠILA ŠOU PO FREDDIEHO NEHODE
Zastavilo to aj ich kariéry a ja…
necítim vinu, ale je mi to ľúto.
A okrem toho…
aj tak na to myslím dosť často. Nepotrebujem si to ešte viac pripomínať.
Občas som zabudol, že ten chlap predo mnou
sa stále vyrovnáva s ťažkou traumou.
Kto je tam?
- Ja a Rocky. - Poďte sem.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ako sa máš? - Už ste skončili?
Ale aj to bolo dôkazom toho, ako ďaleko sa už dostal.
O nehode už nechcel hovoriť, pozeral sa dopredu.
A až tak, že spravil niečo úplne typické pre Freda.
ŠATŇA FREDDIE FLINTOFF
Vzal som jednu prácu.
Budem robiť vianočný špeciál relácie Bullseye.
Lebo prečo nie?
A robím to preto, že je to len jednorazová vec.
A pre mňa je to možno
taká príležitosť uzavrieť tú kapitolu s televíziou na bezpečnej pôde.
Máš nejaké citlivé miesta?
- Ani nie. - Nie?
Takže môžem pracovať na tejto oblasti?
Áno.
Neviem, čo s tými jazvami.
- Ešte raz? - Prejdeš po nich?
Áno, len zľahka, lebo sú dosť červené.
Pod svetlami v štúdiu by to mohlo príliš kričať.
- Nevadí ti to? - Nie.
Ako sa cítiš, Fred?
Opäť cíti moje čarovné prsty.
Lepšie, keď sa ma Donald dotýka.
Neviem, je to…
Je to celé také zvláštne.
Nikdy som si nemyslel…
že budem robiť niečo také.
Úprimne, bol som z toho dosť nervózny…
Odkedy som povedal, že do toho idem, a zrazu je to tu.
A aj dnes. Si v štúdiu na skúške,
pozeráš na veľkú obrazovku a zrazu vidíš sám seba.
Snažím sa nájsť pôdu pod nohami.
Ale je to Bullseye. Plastový Bully a terč na šípky.
Koho to zaujíma?
Chápete?
Zaujímavý pocit mať na sebe mejkap.
Nesnažím sa tie jazvy skryť.
Len ich trochu zjemniť.
Veď vieš…
Nepovedal by som, že ich prijímam,
len nech nie sú to prvé, čo si každý všimne.
Po tom všetkom, čím si prešiel,
som len rád, že sa z toho dostal.
Pre mňa je teraz zaujímavé to, čo príde ďalej.
V momente, keď spraví Bullseye
a všetci uvidia, že je späť,
zrazu sa znova začnú hrnúť ponuky zo zábavnej brandže.
Dámy a páni, pán Freddie Flintoff!
Vidieť ho o rok späť pri krikete by bolo super.
Ale veľmi by ma to prekvapilo,
keby sa už nevrátil pred kameru.
- Áno, pekný úder. - To je krása.
- Skvelý úder. - Zjavil som sa tu ako kúzlom. Vďaka, Pab.
- Poď, Nige. - Už bolo načase, aby mi to vyšlo.
Snažil som sa do toho oprieť.
Áno, Nige.
Keď sme pred viac než rokom začali s Fredom točiť, bol úplne uzavretý.
Trápil sa, v hlave mu neustále bežal
ten istý film o nehode.
Trafilo ťa to?
Fakt si mieril na nás?
Chcel som to dať trochu viac doprava, no ty si…
Tá tvoja šiltovka bola mojím cieľom.
Teraz však už mal dosť sebavedomia na to, aby sa ukázal medzi ľuďmi.
Bol to opäť ten starý Freddie.
Ja že si našiel spôsob, ako sa ma zbaviť.
Trafiť ma loptičkou.
Spôsobov je dosť, John, neboj sa.
Nebolo mi úplne jasné, či jeho budúcnosť patrí kriketu, televízii alebo obom.
Vždy je tu niečo iné, najmä pre niekoho, ako je on.
Stále si povie: „Toto je za mnou, čo bude ďalej?“
Preto vyskúšal toľko rôznych vecí,
má fakt pestré portfólio.
Lebo sa nikdy nedostal do bodu,
kde by si mohol povedať: „Hotovo.
„Môžem si konečne vyložiť nohy.“
- Teraz hrá golf. - Do toho, Nige!
- Daj to tam. - „Daj to tam“?
Niektoré veci sa možno nikdy nevrátia do starých koľají.
Ale viete, keďže Andrew je Andrew,
on si proste vytvoril úplne nový príbeh.
Tento dokument mal pôvodne ukončiť špekulácie o nehode.
No ako natáčanie pokračovalo,
zmenilo sa to na hľadanie Fredovej identity.
Hľadel do minulosti, zatiaľ čo sa snažil ísť ďalej.
A zdalo sa, že hľadanie sa skončilo.
A posledná otázka, Fred, ako ide zotavovanie?
Už máš konečne tie zuby, však?
Hej, mám ich. Už sú tam.
Ale myslím, že toto je ono, vieš?
Takto to teraz je. S týmto žijem.
Okej, nechám ťa dohrať tú zadnú deviatku.
A veru hrám. Mám fakt pekný deň.
Bude ešte lepší, keď konečne vypadnete.
Neboj sa, už ideme.
- Výborne, kamoš. - Ďakujeme pekne.
Nie, my ďakujeme.
Občas to trochu znelo, akoby sme hovorili o niekom, kto zomrel…
Občas.
- Máš preňho nejaký odkaz? - Pamätáš si toto?
Akože zo záhrobia?
Zo záhrobia?
Odpovedz na správy.
V tom je hrozný.
Áno, je.
Ale hovoril som so Steveom Harmisonom
a on povedal:
„Po tej nehode nás najviac znepokojilo,
„že keď si Fredovi napísal, hneď odpísal, takže sme vedeli,
„že niečo nie je v poriadku.“
A teraz, keď už zase neodpisuje,
všetci si vravíme: „Fred je zase späť.“
Preklad titulkov: Tímea Varghová