Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
‫על מה את רוצה שנדבר, קלרה? איפה את רוצה להתחיל?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫בסדר, אם את לא מתחילה, אני אתחיל.‬
‫נראה. מתי יצאת מהבית בפעם האחרונה? את זוכרת?‬
‫הייתי אומרת...‬
‫ב-12 באוגוסט.‬
‫היום אני כבר 76 ימים בבית.‬
‫את מתגעגעת למשהו?‬
‫אני ממש מתגעגעת לנסיעות.‬
‫בפעם האחרונה, נסעתי לחוף עם המשפחה שלי.‬
‫צחקתי המון, למען האמת.‬
‫או עם אימא שלי. היום שבו ירד המון שלג.‬
‫לפני שהיא מתה.‬
‫אבל...‬
‫אבל?‬
‫אבל...‬
‫אבל מה?‬
‫אני לא מתגעגעת לכמה רע היה לי בחודש האחרון שלי בתיכון.‬
‫איך שהם הסתכלו עליי,‬
‫מי שחשבתי שהם החברים שלי.‬
‫או השעות בבתי החולים,‬
‫ההמתנה,‬
‫החדשות הרעות.‬
‫אני יודעת שאני מפסידה הרבה בכך שאני נשארת בבית.‬
‫אבל אני גם מרגישה פה מוגנת מהרבה דברים אחרים.‬
‫טוב.‬
‫אני מבין. חשוב מאוד להרגיש בטוחים.‬
‫כך אני מרגישה כלפי המשפחה שלי.‬
‫סיפרת לו על הטיפול? ועל איך הולך עם התרופה חדשה?‬
‫ק'־2. - מה?‬
‫כפסיכיאטרית, אני נותנת לך 7, אבל כאחות מעצבנת, 10.‬
‫לא חשוב.‬
‫זה לא הזמן לדייט שלך עם אהובך?‬
‫עזוב אותה בשקט. - עם אהוב ליבך?‬
‫אם כי אחותי והחבר שלה קצת חטטנים.‬
‫את לחוצה? - די!‬
‫אל תגיד לה דברים כאלה.‬
‫אני שונאת אתכם.‬
‫אז יש משהו שמרגש אותך קצת.‬
‫יש משהו.‬
‫יש מישהו שאני מקשיבה לו בכל לילה.‬
‫יש לו סוג של תוכנית רדיו.‬
‫שלום לכולם.‬
‫תודה שאתם מאזינים לי, ושאתם איתי כאן הלילה.‬
‫אנחנו ב"הקשיבו לקולי",‬
‫ואני קאנג, השותף והחבר שלכם בשעה הקרובה.‬
‫הנושא היום הוא משהו שביקשתם ממני פעמים רבות: אהבה.‬
‫האם אי פעם הייתם מאוהבים?‬
‫האם שברו את ליבכם?‬
‫אם כן, אל תדאגו.‬
‫הזמן מרפא הכול, ואתם תמצאו מישהו שיעשה אתכם מאושרים.‬
‫כמו שאני תמיד אומר...‬
‫"אנחנו צריכים ללמוד מהרע, ולהפוך את הדף..."‬
‫...כדי להמשיך הלאה.‬
‫אני חושבת הרבה לכתוב לו, אבל...‬
‫אני לא יודעת.‬
‫הוא בטח מקבל המון הודעות ואפילו לא יקרא את שלי.‬
‫את לא יודעת את זה.‬
‫אולי הוא יענה לך.‬
‫אתה חושב?‬
‫בוודאי.‬
‫אליסיה שואלת, "אתה קוריאני?"‬
‫כן, נולדתי בסיאול,‬
‫אבל אני חי בספרד בחמש השנים האחרונות.‬
‫"מתי תראה את פניך?"‬
‫אתם יודעים שזה מביך אותי.‬
‫יום אחד אאזור אומץ ואחשוף את הזהות שלי.‬
‫היום שאלתי אתכם על הרגעים הכי מאושרים שלכם,‬
‫וקיבלתי הודעה שריגשה אותי מאוד.‬
‫זה תצלום של ציור, נוף מושלג.‬
‫אני מכיר את המקום, כי הלכתי לשם עם מישהו מיוחד מאוד מבחינתי.‬
‫תודה, ק'. אני מקווה שתהיה לך אפשרות להמשיך ליהנות מהמקום הזה,‬
‫גם אם חסר לך מישהו חשוב לצידך.‬
‫אני מתגעגע.‬
‫אני לא יודעת אם אהיה מסוגלת לחזור לשם.‬
‫בשביל זה אנחנו כאן, לא?‬
‫כדי לעשות צעדים קטנים כל יום,‬
‫והצעד הראשון...‬
‫הוא לנסות... תגידי את.‬
‫לצאת לעולם.‬
‫הקשיבו לקולי‬
‫- 1. לצאת לעולם -‬
‫- היי -‬
‫- מה נשמע? -‬
‫- מי זה? -‬
‫- קאנג -‬
‫- קאנג? מ"הקשיבו לקולי"? -‬
‫- ברור חחחח -‬
‫- כמה קאנג את מכירה? -‬
‫- סליחה על ההטרדה, אני אוהב את התמונה ששלחת -‬
‫- שמתי לב שהיא חתומה "ק'". את ציירת אותה? -‬
‫- כן -‬
‫- מגניב! -‬
‫- אבל... רגע! איך אני יודעת שזה אתה? -‬
‫קדימה, תבחני אותי.‬
‫טוב...‬
‫בתוכנית הערב, אתה צריך להגיד מילת קוד.‬
‫אתה צריך להגיד "גבינה".‬
‫אני מתגעגע לאוכל.‬
‫אבל בעיקר לחברים ולמשפחה שלי.‬
‫אני מקווה שיום אחד אחזור לחיות שם.‬
‫טוב, זה הכול להיום,‬
‫אבל לפני הסוף של "הקשיבו לקולי", אני רוצה לספר משהו על עצמי.‬
‫אני מת על גבינה.‬
‫נתראה מחר.‬
‫אני משאיר אתכם עם שיר מיוחד מאוד‬
‫בשביל אדם מיוחד מאוד.‬
‫מי שלא תהיי, אני כבר רוצה לפתור את התעלומה שלך, ק'.‬
‫קאנג.‬
‫עכשיו את מאמינה לי או שאני צריך לעשות עוד משהו?‬
‫בינתיים כן.‬
‫אבל...‬
‫נראה אם אצטרך ממך עוד משהו.‬
‫קדימה, מותק, אנחנו נאחר. - אני באה.‬
‫כבר יוצאים? - כן.‬
‫אם אחותך תזדרז,‬
‫כי הנקניקייה הזאת תקפא.‬
‫חמוד מאוד. אתה כזה חתיך.‬
‫קדימה, זזים.‬
‫באיזו שעה תחזרו?‬
‫סביב 1:30.‬
‫מוקדם, נכון? - 2:00?‬
‫1:30. - 1:30. כן.‬
‫תוכלי לבוא בתור החרדל. ואז נלך ביחד שלושתנו.‬
‫למסיבת האלווין מלאה בבני 30 פלוס?‬
‫טוב... לא.‬
‫ואו.‬
‫בסדר.‬
‫אני שואלת למקרה שאת לא רוצה להיות לבד.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫את בטוחה? - כן.‬
‫זה בסדר. - בסדר.‬
‫הפסד שלך, בסדר? - ההפסד שלי.‬
‫בטוחה? - עזבי אותה. עם בני 30 פלוס.‬
‫תתקשרי אלינו אם תצטרכי משהו.‬
‫תתקשרי אלינו ונבוא. - כמובן, לכו.‬
‫להתראות. - ביי, ק'.‬
‫אני אוהבת אותך. - ביי, תיהנו.‬
‫בואי. - אני לא יכולה לזוז אם אתה לא זז.‬
‫בסדר, אני זז. - בסדר.‬
‫- אני לא אחלים -‬
‫- לעולם לא אצא מהבית -‬
‫- אני לבד -‬
‫- אני לא יכולה לנשום זה התקף חרדה -‬
‫הלו? - הלו?‬
‫- אני הולכת למות מה עשיתי? -‬
‫- זה קאנג הוא ידע שאני חולה -‬
‫תירגעי, תירגעי. - סליחה, רציתי להתקשר לאחותי.‬
‫מה קרה? את בסדר?‬
‫לא. אני לא יכולה לנשום.‬
‫איפה את?‬
‫תירגעי...‬
‫- אני לא יכולה לנשום אני לא בסדר -‬
‫- קאנג, בבקשה תעזור לי -‬
‫אני כאן. איתך.‬
‫טוב, אנחנו נחשוב על משהו אחר.‬
‫נחשוב על משהו נחמד.‬
‫אני חושב שהולך לרדת שלג בשבוע הבא.‬
‫ראית פעם איך יורד שלג?‬
‫זה כאילו הוא רוקד.‬
‫בכל פעם שפתית שלג נופל, תנשמי.‬
‫את מרגישה טוב יותר?‬
‫אני מצטערת, אני חייבת לנתק.‬
‫ק'.‬
‫את רוצה משהו לאכול?‬
‫לא.‬
‫אני רק רוצה לישון.‬
‫את במיטה כבר ימים, ק'.‬
‫את רוצה...‬
‫את רוצה שנעלה את התוכנית של קאנג? היא תתחיל בקרוב.‬
‫לא? - לא.‬
‫ק'. תקשיבי.‬
‫למרות שזה קרה, אני נשבעת, אני נשבעת לך שיהיה בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אני מבטיחה.‬
‫את בטוחה? - את מסתכלת או לא?‬
‫תראי כמה רחוק אחותך הגיעה.‬
‫אני בסדר!‬
‫אחת, שתיים!‬
‫שלוש! - כן!‬
‫אימא!‬
‫אנחנו צריכות לעשות דברים עכשיו. אנחנו לא יודעות איפה נהיה מחר.‬
‫חוץ מזה, מי יודע מתי ירד שוב שלג כזה.‬
‫ואו!‬
‫אהבתי את זה!‬
‫שוב? - שוב!‬
‫זה נורא. נורא. זו אשמתי.‬
‫זו אשמתי. - זו לא הייתה אשמתך.‬
‫כן. לא הייתי צריכה להשאיר אותה לבד. - זה היה קורה בכל מקרה.‬
‫לא, זאת אשמתי. - זה לא קשור אלייך.‬
‫זה בסדר. - לא הייתי צריכה להשאיר אותה לבד.‬
‫זו אשמתי, אנדי, זו אשמתי.‬
‫ק'־2.‬
‫זאת לא אשמתך.‬
‫אני רוצה לנסות.‬
‫אני רוצה לנסות לחזור לבית הספר.‬
‫אני רוצה לנסות לחיות שוב... כמו קודם.‬
‫באמת?‬
‫קדימה, ק'. את יכולה.‬
‫כן.‬
‫הם הלכו איתי כמה רחובות ו...‬
‫אז הלכתי את שאר הדרך לבד.‬
‫נהדר, נכון?‬
‫אני שמח. אלה חדשות מצוינות.‬
‫יש לי מפה בחדר שלי.‬
‫ואני רוצה לצבוע כל מקום שאצליח להגיע אליו.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫תוך זמן קצר, תצבעי את כל המפה. את תראי.‬
‫זהו זה. הגענו.‬
‫טוב מאוד! עשית את זה. טוב מאוד!‬
‫ידעתי שתצליחי.‬
‫אז? לחוצה בגלל מחר?‬
‫קצת. כן.‬
‫הרבה. - זה נורמלי.‬
‫כולנו נלחצים כשאנחנו הולכים למקום חדש.‬
‫כן... כן.‬
‫קלרה.‬
‫פשוט כיוון שהיו לי הימים רעים האלה... אתה יודע?‬
‫אני פוחדת שזה יקרה שוב.‬
‫על כל דבר... את יודעת איפה אני.‬
‫בסדר? - כן. סעי.‬
‫מה אם לא אצליח להגיע לכיתה מחר?‬
‫אם לא תצליחי מחר, תהיה לך הזדמנות להגיע מחרתיים.‬
‫ואם לא מחרתיים, אז למחרת. ואם לא, אז ביום הבא.‬
‫וכך תבני את חיי היום-יום שלך לאט לאט.‬
‫- 2. לבנות את חיי היום-יום שלך -‬
‫קפוצ'ון.‬
‫קפוצ'ון, ילדה חדשה, אני מדבר אלייך.‬
‫לא תציגי את עצמך?‬
‫את מעדיפה שאקרא לך "קפוצ'ון".‬
‫ואת גם אילמת.‬
‫שמי קלרה, ב-ק'.‬
‫ק'-פוצ'ון ב-ק'. אני דייגו. נעים להכיר.‬
‫טוב.‬
‫שיחה מרתקת באמת, אה?‬
‫בבקשה, קנו כרטיסי הגרלה של קבוצת הכדורגל.‬
‫אנחנו צריכים מדים חדשים. - אחי, תזדרז.‬
‫אם נמשיך ככה, בסוף נשחק בעירום.‬
‫קדימה, רוץ.‬
‫קאנג.‬
‫היי.‬
‫מי זה היה ברמקול?‬
‫קאנג המעצבן, כן.‬
‫בוקר טוב, חבר'ה. פתחו את הספר בחלק שלוש, היכן שהפסקנו אתמול.‬
‫איפה הוא? - איך הבחינה מתקדמת?‬
‫ברגע שאגיע הביתה, אני צריך ללמוד.‬
‫תן לי את הסיכומים שלך. קדימה, בבקשה.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫ומה איתי?‬
‫אני חייב ללמוד. - מה עם הלילה?‬
‫הלילה... אני רוצה ללמוד.‬
‫אני קצת מבולבל. - כן? למה?‬
‫הנערה שדיברתי איתה לא כתבה לי כבר ימים.‬
‫טוב, כמה ימים? - שישה.‬
‫אחי, רק שישה ימים. זה לא סיפור.‬
‫למעשה... תשעה.‬
‫מה? שמעתי נכון?‬
‫תשעה ימים? שכח ממנה. המסר חזק וברור: לא מעוניינת.‬
‫דייגו, שתוק כבר. אתה כזה שלילי.‬
‫אבל אני רק אומר את זה למען הילד המסכן הזה, כדי שיירגע קצת.‬
‫תודה, דייגו, אבל אף אחד לא ביקש ממך. אז...‬
‫על לא דבר, קאנג.‬
‫אני פנוי!‬
‫היי, מין סאו!‬
‫אחי!‬
‫קדימה, אל תאבדי ריכוז.‬
‫יש פה טעות.‬
‫אבא, עשינו טעות!‬
‫תני לי לראות.‬
‫טוב...‬
‫עדיף שאחיך יעזור לך.‬
‫כן, עדיף. זה גם לא הקטע שלך.‬
‫מתי תפסיקו להתווכח?‬
‫לא התווכחנו.‬
‫זה תמיד אותו הדבר.‬
‫אל תדאגי. בואי נמשיך לצייר...‬
‫היי, חברים!‬
‫זהו "הקשיבו לקולי",‬
‫ואני קאנג, המלווה והחבר שלכם לשעה הקרובה.‬
‫חבר'ה, הייתי די עצוב בימים האחרונים.‬
‫אז אשמיע שיר שתמיד גורם לי לשכוח את הבעיות שלי‬
‫ונותן לי את הדחף לצאת שוב.‬
‫אני מקווה שתעשו את אותו הדבר.‬
‫היי. - היי, יאנה.‬
‫אתה לא רוקד?‬
‫בחייך, אל תהיה משעמם.‬
‫הכול בסדר?‬
‫הכול... טוב יותר.‬
‫רוצה ללכת לרחבת הריקודים?‬
‫אה... כן, בטח.‬
‫קאנג, אני מצטערת שנעלמתי.‬
‫פשוט עברו עליי כמה ימים מוזרים.‬
‫אבל בכל מקרה... רציתי להגיד לך תודה.‬
‫להקשיב לקול שלך עוזר לי מאוד.‬
‫האם ה"ק'" מייצגת קנדי,‬
‫קתרינה, או קאסילדה? - אל תזוז.‬
‫- מייצגת... קלרה -‬
‫אתם כל כך מעצבנים.‬
‫איך אני יכולה לצייר דיוקן שלך אם אתה הבחור ללא פנים?‬
‫אני משתמש בזה כדי שאף אחד לא יזהה אותי כשאני שר בבר במרכז העיר.‬
‫זו רמאות. זה לא נחשב אם אני לא יכולה לראות את הפנים שלך.‬
‫אל תצחקי, טוב? עכשיו את יודעת את הסוד שלי.‬
‫אל תדאג, לא אספר לאף אחד...‬
‫באטקאנג.‬
‫- תחרות כישרונות צעירים -‬
‫את תחשבי שאני קצת אינטנסיבי,‬
‫אבל את עוררת בי השראה, ואני כותב שיר חדש.‬
‫אני לא יודע אם הוא טוב, אבל שיהיה.‬
‫יש תחרות, ואני רוצה להשתתף.‬
‫נראה אם אני אוכל לעשות משהו מגניב.‬
‫לך על זה, קאנג.‬
‫אולי אני מתקדם קצת מהר מדי.‬
‫אשמח לפגוש אותך וחשבתי שנוכל לקבוע משהו השבוע.‬
‫בכל יום, אם תרצי.‬
‫כמובן, אני אשמח, אבל השבוע...‬
‫אני לא יודעת אם אוכל, כי אני לא כאן.‬
‫היי, נראה שהנערה החדשה דלוקה על קאנג.‬
‫נכון? את מחבבת את קאנג?‬
‫טיפוסי. הוא מתאים לך.‬
‫לא, אני לא מחבבת אותו, לא.‬
‫קדימה, אחותי, את יכולה לספר לנו. אנחנו החברות הכי טובות שלך.‬
‫נכון או לא, אלי? - אם את אומרת.‬
‫אני פרלה, ואת?‬
‫קלרה.‬
‫נעים מאוד.‬
‫לאט, חבר'ה, לאט, בבקשה, בואו נלך.‬
‫תיזהרו מהזכוכית השבורה.‬
‫קדימה, מכאן.‬
‫קדימה, מהר.‬
‫קדימה, החוצה, מהר.‬
‫מה קורה, קפוצ'ון?‬
‫מה קורה איתך, דייגו? - כלום, פרלה.‬
‫אני לא מתכוון להישאר כאן, למעשה.‬
‫אעשה סיבוב בבית הספר. אתן באות?‬
‫מה אתן אומרות? אלי?‬
‫אני... - לא, עדיף שאישאר כאן.‬
‫אנחנו נשארות כאן.‬
‫טוב, אם תשנו את דעתכן, אתן יודעות.‬
‫תצעקו את השם שלי, בסדר?‬
‫מה הקטע של הבחור הזה?‬
‫אתה הולך לפגוש את קלרה או לא? - היא אמרה לי שהיא נסעה.‬
‫מה איתך? - איתי?‬
‫תקשיב... - נתת את כל כולך.‬
‫אני צריך להשוויץ קצת.‬
‫לא, לא. אל תגידי את שמי.‬
‫מה את עושה? תפסיקי!‬
‫מה קורה לך? - לא קורה לי כלום.‬
‫למה שלא תשב ליד יאנה? - לא.‬
‫למה לא?‬
‫ככה.‬
‫כי אתה אידיוט.‬
‫זה לא יהיה נחמד ששניכם תהיו בחוץ בשלג,‬
‫ותחממו זה את גופו של זה?‬
‫קאנג?‬
‫- איך היה היום שלך? -‬
‫אחי?‬
‫שמעת את זה?‬
‫שמעתי מה?‬
‫הרגע שלחתי הודעה וזה צלצל ממש שם.‬
‫למי, ליאנה? לא, יאנה שם. - לא ליאנה, לקלרה.‬
‫תפסיק עם זה! לקלרה לא אכפת ממך!‬
‫תראה, תראה.‬
‫זה נכון.‬
‫תתקשר אליה. תתקשר.‬
‫מישהו מתקשר אלייך.‬
‫לא.‬
‫קלרה, מה קרה?‬
‫שום דבר.‬
‫קלרה?‬
‫הנערה הזאת ממש מוזרה. אני מחבבת אותה.‬
‫אני לא מאמין שמצאתי אותך.‬
‫קלרה?‬
‫אני יכול לעזור לך?‬
‫לך מכאן.‬
‫לא אכפת לי לחכות, בסדר?‬
‫קאנג, פשוט תעזוב אותי בשקט! לך.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫- איך היה היום שלך? אני תקוע בגלל השלג -‬
‫- איפה אנחנו יכולים להתראות לבדנו? -‬
‫היי, קאנג. - היי, קלרה.‬
‫מילקשייק שוקולד.‬
‫ממתקים.‬
‫מאפה.‬
‫את זה, השוקו.‬
‫לא דמיינתי אותך ככה.‬
‫ככה?‬
‫כלומר, לא עם הפנים המפוחדות האלה? כי...‬
‫לא, ככה...‬
‫החיוך שלך...‬
‫הוא ממש יפה.‬
‫גם אני לא דמיינתי אותך ככה.‬
‫כן, איך?‬
‫טוב, לא כל כך...‬
‫בריא.‬
‫והבחור הזה שסיפרת לי עליו?‬
‫שמו קאנג, נכון?‬
‫איך הולך איתו?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫מה?‬
‫אני לא יודע. תגידי לי את.‬
‫הוא אמר לי שהוא רוצה להיפגש.‬
‫ואני רוצה להכיר אותו, אבל... אני לא יודעת.‬
‫אני רוצה, אבל אני גם מפחדת.‬
‫אבל אז אני חושבת על זה, וכל מה שהפחיד אותי,‬
‫פחות הפחיד אחרי שעשיתי אותו.‬
‫פשוט תחשבי, קלרה, על כל הפעמים שהעזת.‬
‫הדברים תמיד הסתדרו. - כן, אבל זה לא רק לפגוש אותו.‬
‫אני רוצה להיות כנה איתו.‬
‫אני לא יודעת אם כשהוא יגלה עליי דברים מסוימים,‬
‫הוא ייבהל או יתפוס מרחק או...‬
‫אוהבת את זה?‬
‫כן.‬
‫תראי.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫את זה? - לא, שמאלה.‬
‫זה? - זה.‬
‫זה הכי מכוער, נכון?‬
‫טכנית,‬
‫כתבתי לך שיר. אז אני חושב שאת יכולה לצייר את הדיוקן שלי עכשיו.‬
‫טוב.‬
‫אז... איך תדגמן? בוא נראה.‬
‫ככה?‬
‫כן.‬
‫תצטרך להישאר ככה הרבה זמן.‬
‫ככה? - כן.‬
‫נוח לי ככה.‬
‫בסדר, נהדר.‬
‫בוא נראה.‬
‫לא...‬
‫לא ציירתי הרבה זמן, קאנג. אני לא יכולה. אני מצטערת.‬
‫אל תדאגי, לא קרה כלום.‬
‫וקודם לא סיפרתי לך את האמת.‬
‫כל הזמן הזה.‬
‫לא יכולתי ללכת לבית הספר כי... הייתי בבית.‬
‫כי החודשים האחרונים היו קשים לי.‬
‫הייתי...‬
‫חולה, אבל עכשיו מצבי טוב יותר, כן.‬
‫אני שמח.‬
‫בואי איתי, מהר.‬
‫אני לא יודעת, אני חושבת שאני רוצה לנסות, ואם יצליח - יופי.‬
‫ואם לא, אז אדע, ואפסיק לדאוג בקשר לזה.‬
‫קלרה, אל תדאגי.‬
‫אין מה למהר. אל תדחקי בעצמך.‬
‫אבל ככה יודעים.‬
‫להיות בסביבת אנשים ולראות אם אתה מרגיש טוב איתם‬
‫ואם הם מרגישים טוב איתך.‬
‫אני מניח.‬
‫הן ממכרות, נכון?‬
‫כן, קצת.‬
‫- 3. להעז להרגיש -‬
‫קפוצ'ון!‬
‫מה הוא אמר?‬
‫שום דבר, זה בשבילי.‬
‫מה אתה עושה, דייגו?‬
‫מכניס קצת ריגוש לחיים, קאנג.‬
‫כדאי לך לנסות. תראה.‬
‫הוא התאבד. - אתה בסדר?‬
‫מרשים.‬
‫שהוא עדיין חי.‬
‫מה?‬
‫מה אתם עושים כאן? זהו זה, ריתוק לכולם.‬
‫קאנג, ההורים שלך כאן.‬
‫אבוא איתך כדי לראות איך הם נוזפים בך.‬
‫אריק, זאת קלרה.‬
‫היי, נעים מאוד.‬
‫כנ"ל.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫נתראה, קלרה.‬
‫נתראה, קאנג.‬
‫אל תדאג לי.‬
‫להתראות, דייגו.‬
‫טוב, אז נשארנו רק את ואני.‬
‫כן.‬
‫הגורל רוצה שנהיה ידידים, נכון, קפוצ'ון?‬
‫למה אתה קורא לי "קפוצ'ון"?‬
‫אני אוהב להיות מקורי.‬
‫ואו, מקורי כל כך.‬
‫כן.‬
‫את יודעת מה? - מה?‬
‫אני... יודע את שמך כבר זמן מה.‬
‫איך?‬
‫ראיתי אותך פעם בבית החולים.‬
‫באגף הכימותרפיה, כשהלכתי לאסוף את אבא שלי.‬
‫כן, אני הבן של דריו.‬
‫שדרך אגב, לא הפסיק לדבר עלייך.‬
‫תמיד גרמת לו לצחוק.‬
‫והוא אהב כשאכלת את כל הג'לי שלו.‬
‫לא ידעתי, דייגו.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אבל נצטרך להיות ידידים בכל מקרה.‬
‫זה יהיה לי לכבוד.‬
‫רגע.‬
‫אתה "קנגורו קטן"? - לא.‬
‫לא. - בדיוק נזכרתי‬
‫שאבא שלך קרא לך ככה. - לא אני.‬
‫אני אקרא לך ככה מעכשיו. - לא.‬
‫קפוצ'ון! - קנגורו קטן.‬
‫אבל ק', קיבלת ריתוק.‬
‫אני לא מבינה. - אני יודעת.‬
‫ספרי מה קרה, כדי ש... - זה היה מגניב.‬
‫מעולם לא חשבתי שאגיד את זה, אבל אני קצת מתגעגע לבית הספר.‬
‫לא, בבקשה, לא. - אני אומר את האמת.‬
‫פעם התלבשת בצורה... לא. - זה נכון!‬
‫התמונות שראינו... - היה לי סגנון מיוחד משלי...‬
‫לא, לא. - נראית נורא, אנדי.‬
‫אל תשני את הנושא.‬
‫מה אעשה איתך, ק'? תסתכלי עליי, מה אני צריכה לעשות איתך?‬
‫אני צריכה להעניש אותך או מה? - אני לא יודעת. מה שתרצי.‬
‫מה? לא.‬
‫תראי,‬
‫את יכולה לרתק אותי בבית למשך שבוע. - כן.‬
‫שבוע יותר, שבוע פחות, הכול אותו הדבר.‬
‫היא קצת צודקת. נכון?‬
‫אני לא יודעת, אני פשוט לא יודעת מה לעשות עם שניכם, באמת.‬
‫התגעגעתי אלייך. תמידי תישארי לצידי. אל תעזבי אותי.‬
‫חבקי אותי. אני אוהב אותך. טה-הו.‬
‫- שיחת פייסטיים קאנג -‬
‫היי, קלרה.‬
‫היי.‬
‫מה נשמע?‬
‫בסדר. בדיוק צפיתי ב... טוב...‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫רוצה להיפגש מחר ב-11:00?‬
‫אה... אני לא יודעת אם מתחשק לי.‬
‫אני צוחקת.‬
‫בסדר, נשמע טוב.‬
‫תוכל להביא לי שוקו?‬
‫נתראה מחר.‬
‫בסדר.‬
‫להתראות.‬
‫איפה אתה?‬
‫אני לא רואה אותך, קאנג.‬
‫הקשיבי לקולי.‬
‫אני מתקרבת?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫מצאתי אותך.‬
‫השוקו שלי.‬
‫שכחתי אותו.‬
‫טוב, אז אני הולכת. להתראות.‬
‫לא, חכי.‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫היה מוזר לא לשמוע את התוכנית שלך אתמול.‬
‫זה היה בלתי אפשרי בגלל השלג.‬
‫היי, למה אתה אף פעם לא שר בתוכנית שלך?‬
‫כי זה מביך אותי מדי.‬
‫אם אתה תשתתף בתחרות...‬
‫תצטרך לשיר מול הרבה אנשים.‬
‫אל תזכירי לי.‬
‫אם הם יבחרו בי, תבואי איתי?‬
‫העניין הוא שנצטרך לנסוע למדריד.‬
‫כן, אם אתה רוצה...‬
‫אני לא מאמינה. - הרסתי את זה.‬
‫אני הולכת לשם.‬
‫בסדר. - ביי.‬
‫נתראה. - אני הולך.‬
‫קלרה?‬
‫היי.‬
‫אנחנו יכולות לדבר לרגע?‬
‫אפשר אחר כך? אני מאחרת.‬
‫רק רגע אחד.‬
‫בסדר.‬
‫תראי,‬
‫רציתי לשאול אותך משהו כי... יש לי כמה חששות.‬
‫בסדר, מה?‬
‫זו את? - עזבו אותי, בבקשה.‬
‫איך השגת את זה?‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫אני מכירה את קאנג ממש טוב, ו...‬
‫ועמדתי לצידו בזמנים ממש ממש קשים בחייו.‬
‫ואני יודעת מה טוב בשבילו ומה לא.‬
‫ומישהי כמוך לא...‬
‫אני לא חושבת שאת טובה עבורו.‬
‫חכי... אני לא מבינה.‬
‫אני דואגת לו, את מבינה?‬
‫מה?‬
‫אני לא רוצה שהוא יהיה עם מישהי שיש לה המון בעיות.‬
‫אתם ביחד? לא ידעתי.‬
‫זה לא משנה אם אנחנו ביחד או לא.‬
‫הוא לעולם לא יבחין בך.‬
‫יש לי חברים בבית הספר הישן שלך שסיפרו לי הרבה דברים.‬
‫ואני לא רוצה לשלוח את הסרטון הזה לכולם‬
‫כדי להראות להם מי את באמת, אבל...‬
‫ראית את עצמך?‬
‫למרבה המזל, עשינו בדיקות אחרי המחלה של אימך.‬
‫תמיד יש סיכון גנטי.‬
‫ובמקרה שלך, קלרה,‬
‫הבדיקות מאשרות את הנוכחות של תאים סרטניים.‬
‫אנחנו צריכים לפעול בהקדם האפשרי.‬
‫- אני מחכה לך במכונית כי קפוא -‬
‫- היא כתומה קצת ישנה -‬
‫- אני מצטערת -‬
‫- אני מצטערת, הייתי צריכה ללכת בפעם אחרת -‬
‫- הכול בסדר? -‬
‫קלרה!‬
‫קלרה! היי, קלרה!‬
‫היי. - קראתי לך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫ואו! - מה?‬
‫איזה פרצוף!‬
‫תודה. - לא.‬
‫בדיוק מה שהייתי צריכה לשמוע. - לא, אבל...‬
‫לא התכוונתי לזה. - בטח.‬
‫אל תשאל, דייגו.‬
‫בסדר.‬
‫את רוצה להיות לבד?‬
‫לא.‬
‫את רוצה לדבר על זה, נכון?‬
‫בהחלט, כן.‬
‫אז תשמעי...‬
‫יש לי רעיון.‬
‫מה?‬
‫בואי. - אני באה.‬
‫אני לא יכולה לחשוב על אדם טוב יותר ליהנות איתו מהמעדן הזה.‬
‫זה הדבר הנחמד הראשון שאמרת לי.‬
‫תודה, קפוצ'ון.‬
‫לא דיברתי עליך. דיברתי על אבא שלך.‬
‫בכל אופן, אתה...‬
‫עשרה אחוזים מהסיבה שאני כאן.‬
‫מה? רק עשרה? לא, הרבה יותר.‬
‫היי. - מה?‬
‫למה התכוונת? - לא...‬
‫אם תמשיך להתלונן, בקרוב זה ירד לתשעה.‬
‫המקום הזה נוראי, וכל מה שקרה.‬
‫אבל... אני אוהב להיות כאן איתך.‬
‫ואני איתך.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫עכשיו אתה בא איתי.‬
‫בסדר.‬
‫אבא, אני עושה יותר מדי רעש?‬
‫בכלל לא. אני אוהב את השיר שלך.‬
‫אני חושב שאתה תנצח.‬
‫קאנג, אני כאן.‬
‫אם יש משהו שאתה רוצה לדבר עליו, אני כאן בשבילך.‬
‫תודה.‬
‫עכשיו הבנתי את עניין ה-ק'.‬
‫אני מרגישה כאילו הרבה זמן עבר, אימא.‬
‫זה ידיד שלי. קוראים לו דייגו.‬
‫אז עכשיו אנחנו ידידים, מה?‬
‫לא הייתי מסוגלת לבוא לכאן קודם.‬
‫סלחי לי...‬
‫על שהשארתי אותך לבד כל כך הרבה זמן.‬
‫לפני כמה ימים, לא הייתי ברור כשדיברתי על אהבה.‬
‫לא אמרתי מה שאני חושב או מה שאני באמת מרגיש.‬
‫אני חושב שהאהבה תמיד גורמת לך לסבול.‬
‫אני מפחד להתאהב‬
‫למקרה שזה לא יצליח, ובסוף אאבד את האדם הזה.‬
‫על זה מדבר השיר הזה.‬
‫לכן לפעמים עדיף לא להילחם על אהבה‬
‫שלעולם לא תקרה, ופשוט לקבל אותה בתור ידידות.‬
‫תודה.‬
‫תראי. - מה?‬
‫קאנג, אל תסתיר את עצמך. אתה ממש חתיך. בחייך.‬
‫קאנג!‬
‫קחי.‬
‫קאנג!‬
‫תתעורר, בנאדם!‬
‫אחרי זה אנחנו הולכים למסיבה, נכון?‬
‫לא. - מה?‬
‫בחייך... - לא, לא, באתי רק בשביל זה.‬
‫בסדר, אם כולכם הולכים, אחשוב על זה.‬
‫אני הולך לכולן, אף פעם לא מפסיד אחת.‬
‫בטח, לכולן. - אני הולך לכולן...‬
‫אלה שאני מוזמן אליהן.‬
‫כן, ולאלה שאתה לא מוזמן.‬
‫גם.‬
‫קאנג, תבעט!‬
‫קדימה! - לעזאזל!‬
‫ואו, שער נהדר.‬
‫קאנג!‬
‫קדימה! - בראבו!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה לוקח אותנו למסיבה?‬
‫לא אותך.‬
‫טוב, אותי, את פרלה, את אלי,‬
‫ואת קלרה.‬
‫אני לא הולך.‬
‫תקשיב, בוא נעשה עסק.‬
‫תיקח אותנו למסיבה‬
‫ולא אספר לקלרה שבמשך כל המשחק בהית בה.‬
‫עם ההבעה הקטנה שלך, ככה.‬
‫בסדר. - כן?‬
‫כן. - כן?‬
‫אמרתי שכן.‬
‫בסדר.‬
‫בנות, תיכנסו. קאנג לוקח אותנו.‬
‫דרך אגב, זה היה משחק נהדר.‬
‫לא, את מקדימה, אחרת תקבלי בחילה. - ואו. מסיבה! שלום.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מסיבה.‬
‫היי, קאנג. - תתניע?‬
‫היי, ק'. - משחק נהדר, נכון?‬
‫כן.‬
‫איזו חתיכת גרוטה, בנאדם.‬
‫היי, עזוב אותו בשקט. לפחות הוא לוקח אותנו.‬
‫ואני לא במצב ללכת.‬
‫מה קורה, אלוף? מה שלומך?‬
‫הכול בסדר? כן? - כן.‬
‫היי. שלום.‬
‫היי.‬
‫בסוף באת.‬
‫הם שכנעו אותי לבוא.‬
‫מעולה. - קדימה, תיכנסו.‬
‫הם אלה ששכנעו אותך.‬
‫כן.‬
‫טוב, בוא ואז ניקח משהו לשתות.‬
‫שיחקת כל כך טוב במשחק.‬
‫תודה. - הבקעת חתיכת שער.‬
‫מה קורה?‬
‫מי זה?‬
‫כלום. אני כבר חוזר.‬
‫קלרה, התקבלתי.‬
‫השיר שלך? - כן.‬
‫ברכות, קאנג. אני ממש שמחה בשבילך.‬
‫אפשר לדבר במקום אחר? - כן.‬
‫הייתי קצת מוזר בימים האחרונים.‬
‫בעצם, גם את.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל אני תמיד קצת מוזרה בכל מקרה, נכון?‬
‫זה נכון. - היי!‬
‫לא, ברצינות. אני מצטער.‬
‫אני לא רוצה להרוס את הידידות שלנו.‬
‫גם אני לא רוצה להרוס אותה.‬
‫למה שלחת לי את הציור ההוא?‬
‫בגלל מה שביקשת.‬
‫זה היה מקום שהלכתי אליו עם אימא שלי.‬
‫אני בציור הזה.‬
‫מה?‬
‫האיגלו משמאל למטה.‬
‫כן. - אני בניתי אותו.‬
‫למעשה, אחי ג'ונג ואני.‬
‫מה?‬
‫רגע, מה? יש לך אח?‬
‫כן. - מבוגר ממך?‬
‫בן כמה הוא?‬
‫הוא היה צריך להיות בן 21 עכשיו,‬
‫אבל הוא אפילו לא הגיע לגיל 19.‬
‫באותו יום, האיגלו התמוטט עליי‬
‫וג'ונג בא לעזרתי.‬
‫הוא תמיד עשה את זה.‬
‫שנה לאחר מכן, הייתה לו תאונה‬
‫והוא כבר לא יכול היה לשחק כדורגל.‬
‫זה היה החלום שלו.‬
‫הייתי צריך להציל אותו כמו שהוא הציל אותי.‬
‫ג'ונג?‬
‫ג'ונג... התאבד. - ג'ונג!‬
‫כשהכול נגמר, האשמתי את העולם כולו,‬
‫אבל האשמתי את עצמי בעיקר.‬
‫זו אשמתך שאחי מת! היית צריכה לבדוק מה קורה איתו.‬
‫הייתי עצוב כל כך, אבוד כל כך,‬
‫שהייתי זקוק לעזרתה של פסיכיאטרית כדי להמשיך לחיות.‬
‫הודות לה, למדתי איך לשלוט בהתקפי החרדה שלי.‬
‫קיבלתי בחזרה את כל מה שאיבדתי.‬
‫הצלחתי לחזור לבית הספר,‬
‫ועכשיו אני לא חושב כל יום על העבר.‬
‫קלרה.‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫בואי, נדבר.‬
‫כבר אמרתי לך.‬
‫תתרחקי מקאנג.‬
‫עכשיו אצטרך לספר לכולם שאת משוגעת.‬
‫ונראה מי ירצה להתקרב אלייך אחרי זה.‬
‫אין לי שום בעיה.‬
‫את חושבת? - אין.‬
‫את לא לוקחת כדורים?‬
‫לא העברת חודשים בלי לצאת מהבית?‬
‫כן.‬
‫בסדר. אז זה מה שאגיד לכולם.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫אין לי מה להסתיר. - לא?‬
‫כולם, תבדקו מה שלחתי לכם.‬
‫הנערה הזאת, החדשה... - מה זה?‬
‫...עזבה את בית הספר הישן שלה כי היא לא שפויה.‬
‫כבי את זה.‬
‫עכשיו כולם יראו אותך בוכה, כי זה מה שמגיע לך.‬
‫עזבי אותה במנוחה.‬
‫למה את מתערבת עכשיו?‬
‫כדי שלא תעשי לה את מה שאת עושה לאנשים.‬
‫את מה שאת עושה לי.‬
‫תראי את הבחורה הזאת. על מה את מדברת?‬
‫אני אספר.‬
‫מה?‬
‫את מה שעשית לי.‬
‫מה שעשית לפני כמה ימים. אני אספר.‬
‫ו... מי יאמין לך?‬
‫גם אני אספר. - גם אני.‬
‫גם אני.‬
‫רגע... - גם אני אספר מה עשית.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫אחרי כל מה שעשיתי בשבילך? - צאי מהבית שלי, יאנה.‬
‫לכי.‬
‫תודה, חבר'ה. - תודה.‬
‫הנשיקה הראשונה שלי. קאנג.‬
‫אז ספרי לי, איך את מרגישה בימים אלה?‬
‫טוב...‬
‫אני חושבת שהמון זמן לא הרגשתי ככה.‬
‫אני...‬
‫מאושרת...‬
‫ו... אני רוצה לחוות את האושר הזה...‬
‫כי אני יודעת שזה לא לנצח.‬
‫כן, את צודקת. לנצח זה הרבה זמן.‬
‫אני כמו הנוף הזה,‬
‫שהיה יפה כשהשלג כיסה הכול.‬
‫אבל... כבר לא.‬
‫עכשיו השלג אפור ו... בקרוב הכול יימס.‬
‫איך את חושבת שהנוף שלך יהיה‬
‫כשהשלג ייעלם ויגיע מזג האוויר הטוב?‬
‫קדימה. - אני לא יודעת.‬
‫הלוואי...‬
‫שכמו אחד הנופים שראיתי כשיכולתי לטייל.‬
‫מלא בצבעים ודברים חדשים. - סליחה, "הלוואי"?‬
‫מה זאת אומרת, "הלוואי"? ילדה...‬
‫זה יקרה, נכון?‬
‫לא משנה איך זה ייראה, אצטרך ללמוד לאהוב את זה.‬
‫- 4. ללמוד לאהוב את עצמך -‬
‫היי. - היי.‬
‫היי, את כל כך יפה!‬
‫אהבתי את התלתלים שלך.‬
‫תודה.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫מה? - אני הולכת לקולנוע.‬
‫עם מי?‬
‫עם חבר.‬
‫לא תשאלי אותי כלום? - אממ... לא.‬
‫לא. - ואו.‬
‫את בסדר? - כן, הכול טוב.‬
‫תיהני, ק'.‬
‫תודה. - בסדר?‬
‫ביי. - ביי.‬
‫זה פה. קדימה.‬
‫סליחה.‬
‫- אל תדאגי... -‬
‫- תחשבי על משהו נחמד -‬
‫אימא, שלך הרבה יותר טוב.‬
‫שלך יהיה אפילו טובים יותר כשתהיי בגילי.‬
‫אולי נלך לשחות?‬
‫מה פתאום? - לא, קור מקפיא.‬
‫איך אפשר לבוא לחוף ולא לשחות? חבל.‬
‫את בטוחה?‬
‫בואו. - אימא, המים יהיו קפואים.‬
‫לא קר לך? - אל תחשבי על זה!‬
‫קדימה!‬
‫הבגדים!‬
‫קדימה! בואו!‬
‫קר כל כך!‬
‫מי עשתה את זה? אימא! קלרה!‬
‫לא, קר כל כך!‬
‫כל כך מגניב, וכמעט החמצנו את זה!‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫את ממש יפה.‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫גם אתה.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫תיכנסי.‬
‫זה סוריאליסטי.‬
‫מה קרה?‬
‫טוב...‬
‫אני צריכה שתעטה את המסכה שלך, "באטקאנג".‬
‫כן.‬
‫תנגן שיר?‬
‫כן.‬
‫אספר לך משהו.‬
‫בטח.‬
‫אממ...‬
‫לפני שהכרנו...‬
‫חלמתי עליך.‬
‫טוב. תראה.‬
‫עצמתי את עיניי,‬
‫והתקרבת אליי מאחור‬
‫וחיבקת אותי.‬
‫ואז... - ככה?‬
‫זה היה יותר... ככה.‬
‫כן.‬
‫ואז הסתובבתי...‬
‫והתקרבתי אליך.‬
‫ומה עוד קרה?‬
‫עצום את עיניך.‬
‫תעצום אותן, אבל באמת, בסדר?‬
‫כן? - כן.‬
‫באמת.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. עכשיו אתה יכול לפתוח אותן.‬
‫אני הולכת.‬
‫קלרה,‬
‫את רוצה שנקנה את הכרטיסים למדריד?‬
‫בטח. כן. מגניב.‬
‫להתראות, קאנג.‬
‫לא, הכול בסדר. מצטערת שהערתי אותך.‬
‫פשוט לא יכולתי לישון.‬
‫אז רק רציתי להגיד לך ש...‬
‫קאנג, אני לא יכולה לבוא איתך למדריד.‬
‫אני לא יודעת אם אני מוכנה.‬
‫אהרוס את הטיול שלך ו... זה רגע מיוחד בשבילך.‬
‫קלרה.‬
‫אתה יודע מה העניין?‬
‫נלחמת ממש קשה כדי להחלים.‬
‫אבל... אני עדיין לא שם.‬
‫אני צריכה עוד קצת זמן, קאנג.‬
‫קודם אני צריכה להיות בסדר עם עצמי.‬
‫אבל... אני רוצה שתדע‬
‫שזה בכלל לא משנה את מה שאני מרגישה כלפיך.‬
‫ואני יודעת שהאהבה לא יכולה לנצח כל דבר.‬
‫היא לא מרפאת דיכאון או חרדה או...‬
‫אבל היא נותנת לי כוח ועוזרת לי להמשיך.‬
‫זה הרבה, קאנג.‬
‫אני מקווה שתבין.‬
‫מתי פרלה עוזבת?‬
‫פרלה עוזבת מחר.‬
‫מחר. - כן.‬
‫תתגעגעי אליה?‬
‫כן. - לא ממש.‬
‫כן. - קצת.‬
‫קצת, אבל נתראה בקרוב, אחרי חג המולד.‬
‫כן.‬
‫ואת מתגעגעת לקאנג?‬
‫כשאמרת קאנג, התכוונת למטופל הסודי שלך?‬
‫ק'. - מה?‬
‫לא יכולתי לספר לך.‬
‫לא, אבל, אני לא יודעת, פעם...‬
‫אהבת להקשיב לתוכנית שלו, ועכשיו את כבר לא מאזינה לה.‬
‫כן.‬
‫אז?‬
‫"אז"? זהו זה. תשתקי. - זהו זה. אשתוק.‬
‫לא אשאל עוד שאלות. מבטיחה. - בסדר.‬
‫היי, כולם.‬
‫כאן "הקשיבו לקולי",‬
‫ואני קאנג, השותף והחבר שלכם בשעה הקרובה.‬
‫מעולם לא סיפרתי לכם שהתחלתי את התוכנית הזאת בתקופה קשה בחיי.‬
‫זה היה חלק מהטיפול שלי.‬
‫לדבר איתכם גרם לי להרגיש פחות בודד.‬
‫אבל המשכתי להסתתר.‬
‫כל זה השתנה ביום שנכנסת לחיי, קלרה.‬
‫אני רוצה שתדעי שאני מבין אותך‬
‫ואחשוב עלייך מחר כשאהיה על הבמה.‬
‫- יהיה לי סוף טוב -‬
‫זה כל כך מגניב! - אחותי!‬
‫לא! הם כבר מחזיקים ידיים. - מה?‬
‫לא! זה כל כך חמוד!‬
‫אהיה מוקפת בזוגות?‬
‫אם התוכנית של קלרה לא תעבוד, אז לא.‬
‫חה, תראה כמה מצחיק. - סתם צוחק.‬
‫בואו נלך.‬
‫אה... חבר'ה, אני לא יודעת...‬
‫קדימה! - לא, קדימה!‬
‫שלום.‬
‫את יכולה להירגע קצת?‬
‫לא נגיע בזמן.‬
‫נספיק, קפוצ'ון. נפתח בריצה ברגע שהאוטובוס יעצור. טוב?‬
‫נספיק. תירגעי. אלי, בדיחה.‬
‫מה כף רגל אמרה לנעל?‬
‫מאיפה לי לדעת?‬
‫נעלתי אותך או שננעלת בחוץ?‬
‫קדימה.‬
‫נו? מגניב, לא?‬
‫ככה, אחי. אל תדאג.‬
‫כמה אנשים יש? עשרים? זה לא סיפור.‬
‫אולי פחות, בסדר?‬
‫קדימה, בנאדם!‬
‫מכאן.‬
‫קדימה!‬
‫ערב טוב.‬
‫אני קאנג,‬
‫וזו הפעם הראשונה שאני מבצע את השיר הזה.‬
‫הוא נקרא "ק'".‬
‫"דמיינתי אותך שונה‬
‫"אבל כך אני אוהב אותך יותר‬
‫"עם גוונים בשיער שלך‬
‫"ועיניים בצבע הים"‬
‫סליחה.‬
‫"הקייצים יעברו‬
‫"אנחנו נזדקן‬
‫"את תפגשי איזה בחור‬
‫"הוא יכתוב לך שירים טובים יותר‬
‫"ויום אחד, אני‬
‫"אהפוך לזיכרון יפה‬
‫"וכל מה שיישאר מהאהבה הזו‬
‫"הוא לחישה באוזנך‬
‫"אם ליבך פועם בחוזקה‬
‫"ואת נראית מוזר במראה‬
‫"גם אם את לא יכולה לראות כלום הקשיבי לקולי‬
‫"אין חושך‬
‫"שלא יכול להתבהר‬
‫"אין חושך‬
‫"שלא יכול להתבהר"‬
‫לפני כן, חשבתי הרבה על כל מה שהחמצתי.‬
‫אבל, למעשה, מה שהתגעגעתי אליו יותר מכול היה אני עצמי.‬
‫ועכשיו, אחרי שביליתי 76 ימים מחוץ לחדר שלי,‬
‫הכול שונה.‬
‫תודה למשפחה הכי טובה בעולם שהזכירה לי מי אני.‬
‫אתם עודדתם אותי ללכת לטיפול, ו...‬
‫ובזכות זה עכשיו אני יכולה לראות‬
‫איזה נוף אני ואיזה נוף אני יכולה להיות.‬
‫והודות לאנשים שנכנסו לחיי‬
‫כשלא נתתי לאף אחד להיות חלק מהם.‬
‫ולקול שלך.‬
‫שתמיד עורר בי השראה‬
‫ו... עזר לי למצוא את הכוח להיות שוב אני.‬
‫הציורים האלה מראים איך חיי התמלאו בצבע.‬
‫איך מצאתי את הקול שלי ו...‬
‫והחלטתי להקשיב לו.‬
‫- 5. הקשיבי לקולך -‬
‫- 5. הקשיבו לקולי -‬
‫תרגום כתוביות: שולי בן נון פורטנוי‬
‫בקרת כתוביות: רינת זוהר-מנחם‬