Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KASEMAS (ŽUDIKAS)
Atsiliepk!
Labas, Kasemai.
Koks sutapimas. Ką čia veiki?
Turi kai ką, kas tau nepriklauso.
Aš?
Tą labai brangų paveikslą, sukištą į dėklą tau ant nugaros.
Jis priklauso mano bosui.
Abejoju, ar tikrai jam priklauso.
Ne visai aišku, kam jis priklauso, tiesa?
Ne visai aišku.
Tai gali reikšti daugybę dalykų, pvz., painu, neapibrėžta ar tiesiog neaišku.
Padarysiu, kad būtų aišku.
Padarysiu taip, kad būtų labai aišku.
Pala. Gerai.
Nieko panašaus nereikia.
Gerai. Tik leiskit surasti, kur sustoti.
Jūs mane čia šiek tiek apsupot.
Atsargiai.
Traukitės. Atsiprašau.
Atsargiai. Atsiprašau.
Atleiskite.
Atsargiai.
Saugokitės.
MERFAS
Labas, Lukai. Kur tu? Lėktuvas pasiruošęs kilti.
Merfai, nepasieksiu oro uosto.
Reikia kito kelio.
Lukai? Alio?
Sėsk į traukinį iš Bankoko į Čiang Majų.
Susitiksime aerodrome.
HUA LAMFONGAS BANKOKAS
Atsiprašau. Taip. Atleiskit.
Pravažiuoju. Nagi.
Atsiprašau! Pravažiuoju.
Atleiskit.
Traukitės.
Saugokitės.
Kalbate per miegus.
Man ne kartą tą sakė.
Pasakiau...
ką nors skandalingo?
Priklauso, kur jūsų ribos.
Nieko inkriminuojančio.
Pamėginsiu dar kartą.
Deja, nemanau, kad turime tam laiko.
Ar per daug skubame?
Gal reiktų pradėti nuo vardų?
Manau, kuo mažiau žinote, tuo geriau, pone Perdiu.
Jūs čia ne atostogaujate.
Ne.
Verslo reikalais.
Kokiu verslu užsiimate?
Atgaunu retus ir unikalius paveikslus.
Kartais sukištus į odinius dėklus.
Koks sutapimas.
Taigi, kas toliau?
Manau, žinote, kas toliau.
Aš – maloningoji pagelbėtoja.
Mano bendrininkai – nuosprendžio vykdytojai.
Rinktis jums.
Yra trečias variantas.
- Tikrai? - Taip.
Neapdariai praleidote pro akis mano mirtinai pavojingus asmens sargybinius.
Nesileiskite apkvailinama jų nepavojingos išvaizdos.
Kiekvienas jų – vilkas ėriuko kailyje.
Tad arba pasiduokite dabar,
arba būsiu priverstas užsiundyti savo kovinius šunis.
Manau, surizikuosiu.
Na...
tada maloningoji pagelbėtoja.
Mėgstu laimingas pabaigas.
Tu ne su Kasemu?
Kas tas Kasemas?
- Lukai? - Merfai, su traukiniu irgi neišdegė.
Pala. Ką?
O ne.
Ką dar pasiūlysi?
Duok man sekundėlę.
Maždaug už valandos kelio pėsčiomis yra autobusų stotelė.
Atvažiuok, paimk mane.
Daugiau jokių motociklų. Jokių traukinių.
Nenoriu eiti pėsčiomis.
Nenoriu važiuoti autobusu.
Merfai, turi atvažiuoti ir mane paimti.
Iš namo Stratmoro soduose
ponas Krosas norėtų kilimų vestibiulyje,
portreto, senelio laikrodžio, sofos iš salono...
Žaliosios sofos?
Nekenti žaliosios sofos.
Jei leisite, pratęsim.
Haroldai, mes ne taip tarėmės.
Sutikome susitarti draugiškai per neutralų tarpininką.
Nebūk tokia naivi, Šarlote.
Kaip, tavo manymu, viskas tarp mūsų būtų baigęsi?
Ne 17-ame aukšte, tavo teisininkės pasaloje.
Yra kaip yra. Esame, kur esame.
Baldai man nerūpi,
bet nesiriesime dėl sūnaus globos.
Tau reiktų susirasti teisininką.
TRAFALGARO AIKŠTĖ LONDONAS
Emile, gali užrakinti vakarinį priestatą?
Einu, patikrinsiu Holbeino restauraciją.
- Gerai. Iki pasimatymo. - Iki.
Įstabus paveikslas.
Nuostabios šilkinės šlepetės.
Lukai, kodėl tu Anglijoje?
Šarlote, praėjo beveik metai.
Argi brolis negali užsukti aplankyti jaunėlės sesers?
Kaip laikosi šeimynykščiai?
- Mažylis Tomas? - Jis nuostabus.
Ir labai protingas.
- O vyras? Henris? - Haroldas.
Ne toks protingas.
Pasirodo, jis tikras mergišius.
Apgailestauju.
Bet tu esi šedevras, o jis – beždžionė.
Man buvo aišku, kad nieko neišeis.
Ne šiandien, Lukai. Per daug šviežia.
Ir vėl įklimpai į bėdą?
Šarlote, tikrai manai, kad turėtum tuo užsiimti?
Ačiū Dievui. Aš išgelbėta. Dabar tu – gyvenimo būdo instruktorius.
Gali nedėkoti. Tokia brolio pareiga.
Man patinka mano darbas, aš tai sugebu.
Ne, žinau, kad privalai sau taip sakyti,
bet mes trise patyrėme tokių puikių nuotykių.
Argi to nepasiilgsti?
Taip, bet praėjo jau dešimt metų.
Tėtis mirė, aš auginau vaikelį,
tuo pat metu ir dirbau, turėjau suaugti.
Tiksliai nežinau, kas nutiko tau.
Vadini save kuratore,
bet manau, kad Šventoje šeimoje yra neaiškus įtrūkis.
Tarp Mergelės Marijos ir kūdikėlio Jėzaus.
- Ne, nėra. - Taip, yra.
Levenstedo jaunesniojo paveiksle.
- Nieko nematau. - Tikrai?
Pažiūrėk tarp dviejų angelų, po to – tarp jų aureolių.
Tada nuleisk žvilgsnį tiesiai per kūdikėlį Išganytoją iki jo dešimties
mažyčių, bet putlių rausvų kojų pirštukų.
Ir ten, mėlyname aksome...
pamatysi jį.
Lukai!
Ką tu darai?
Lukai!
Lukai! Nesielk su manim šitaip!
Lukai! Kas čia?
Grįžai į šalį prieš dešimt minučių. Ką, ir automobilį pavogei?
Grąžink paveikslą.
Grąžinsiu, bet pirma sėskis, tada galėsi jį pasiimti.
Ne.
- Dabar arba niekada. - Ne.
Tu iš čia neištrūksi.
Nuvertini mano skonį automobiliams.
Grąžink paveikslą.
Liaukis, Šarlote.
- Tu čia ne dėl to. - Lukai, paklausyk manęs. Grąžink jį.
Nenori atgauti paveikslo.
Nori atgauti senąjį gyvenimą.
Atsiprašau!
Viešpatie su viešpačiukais.
Ir jų putliais pirščiukais.
Turi baigti.
Merfai, gaudyk.
Debe, viskas gerai?
Viskas gerai.
Debe!
Tebedirbi su senąja tėčio komanda?
Debe. Merfi.
Šarlote.
Ką darote mano paveikslui?
Jis mūvi pirštines.
Niekas nepasikeitė.
Gavai savo prizą, o rytoj jo nebebus gana.
Tai tikslo sofizmas.
Tikini save, kad pasijusi patenkintas,
laikydamas tą trofėjų rankose, bet niekad taip nesijausi.
Vaikaisi aukso puodynę vaivorykštės gale.
Aš bent jau kažkuo tikiu.
Pati save pergudravai ir net nebetiki, kad puodynė gali būti.
Pasirinkai patogumą ir nuspėjamumą, atidėjai visą savo gyvenimą.
Bet, Šarlote, gyvenime svarbiausia yra nuotykis.
Žmonės nekopia į kalnus tam, kad surastų lobį viršūnėje.
Ir, ne, negaliu sutikti su didžiąja tėčio paslaptimi,
kodėl kelionė yra svarbesnė už prizą,
bet žinau, kad tu turi leistis į kelionę.
Merfai?
- Ten nieko nėra. - Negerai.
Kas negerai?
Nieko.
Atsiprašau.
Jūsų abiejų. Sunki buvo diena.
- Liaukis. - Šarlote, tu teisi, o aš klystu,
tu esi mano sesuo, ir aš tave myliu.
Aš viską sutvarkysiu.
Gali pasiimti paveikslą. Parvešiu tave.
Bet matau, kad tu tai darai.
Man tik reikia, kad kvėpuotum.
Kai ji pyksta, nustoja kvėpuoti.
Nagi. Padarysime tai kartu, gerai?
Aš tave myliu. Atleidi man?
- Ne. - Gerai.
Mes tik kvėpuosime.
Visi užsimerkime.
Skaičiuoju iki trijų. Vienas, du, trys.
- Lukai. - Taip ji nebus įpainiota.
Padėsi ją pakelti?
Labas.
Jums viskas gerai?
Taip?
Tikrai?
Gerai.
Atleiskite, kad panašu į inkviziciją, bet esate šio muziejaus kuratorė,
bet kelias valandas buvote dingusi.
Paskutinį kartą kartoju, jei būčiau įsivėlusi,
tikrai manote, kad grįžčiau į nusikaltimo vietą?
Nebūtumėte pirmoji nusikaltėlė, kuri sugrįžo.
Šį fenomeną apibūdina gerai žinoma klišė.
O jūs kas?
Spec. detektyvas Džamalis Abasas iš Interpolo.
Šarlotė Perdiu, neteisingai apkaltintoji.
Žinojote, kad jūsų brolis susijęs su eile garsiai nuskambėjusių paveikslų vagysčių?
Šito jis neminėjo.
- O ką paminėjo? - Bandžiau jį sustabdyt, akivaizdu, kodėl.
Mačiau apsaugos kamerų įrašuose.
Gal galit bent pasakyti, kur jis?
Jei žinočiau, kur jis, užtikrinu, jums pirmam pasakyčiau,
nes jis mane pastatė į gana keblią padėtį.
Netrokštu nei atsidurti kalėjime, nei likti be darbo.
Leiskite padėti.
Bet jei vėliau paaiškės, kad buvote ne visai nuoširdi...
Nedrįsčiau meluoti pareigūnui,
apsirengusiam raštuotu paltu.
Ačiū, kad pastebėjote.
Dauguma įtariamųjų neatkreipia dėmesio.
Ką dar jis pavogė?
- Yra dėsningumas? - Atsiprašau.
Jūs ne tik kuratorė, bet ir detektyvė?
Nepanašu, kad to reiktų.
Regis, jūsų darbas čia baigtas.
Girdėjau, kas nutiko.
Tomas gyvens su manimi.
- Haroldai. - Tu – meno kūrinio vagystės bendrininkė.
Jėzau.
Mano advokatė susisieks dėl peržiūrėtų globos sąlygų.
Prašau, nereikia.
- Jau viskas baigta. - Mama.
Labas, mielasis.
Dar kelias dienas pagyvensi pas tėtį, gerai?
Ar viskas gerai?
Viskas bus gerai.
Taip, viskas gerai. Eik, pagrok. Eik.
Ačiū.
- Šarlote. - Merfai.
Kaip laikaisi?
Šiaip jau, ne per geriausiai.
Kur jis?
Lukai!
Lukuti!
Lukai!
Gerai.
- Ji atrodo nelabai laiminga... - Lukai!
...todėl neišleiskit katės iš maišo, kol aš jo nepraversiu, gerai?
Puiku.
Šarlote, fantastiškai atrodai.
Ne tavo dėka.
- Aš? Ką aš padariau? - Tu nemažai padirbėjai, Lukai.
- Debe. - Šarlote.
O jūs kas?
Aš – Ovenas Karveris.
- Ir kuo užsiimate? - Užsiimu pinigais.
Ir kuris genijus man paaiškins, kodėl likau be darbo?
- Tu jai turėtum pasakyti. - Dar ne.
Mes ieškome Jaunystės fontano.
Prašyčiau, ne.
Tik ne vėl.
Ką sakiau apie katę maiše?
Katė maiše buvo nelaiminga.
Ir jūs už tai mokate?
Kaltas.
Jūsų motyvas – norite daugiau pinigų?
Galios?
Fantastiško veido kremo?
Aš mirštu. Kepenų vėžys.
Nesmagu.
Jei Jaunystės fontanas grąžina jaunystę ir sveikatą, gal išgelbės mane.
Lukai, ar aptarsime šią opią temą
asmeniškai ar su visais?
Prašyčiau su visais.
Taigi, mano brolis jus įtikino,
kad kelionės gale laukia kažkokios gyvačių aliejaus supersultys?
Ne. Aš įtikinau jį.
Aišku.
Tada leiskite parodytį dramblį, badantį visiems akis.
Teigiate, kad yra tikras skystis,
įgavęs magiško fontano pavidalą, kurio išgėrus
gyvensite amžinai ir laimingai.
Šarlote, mudu abu žinome,
kad visuose mituose, metaforose ir legendose yra grūdas tiesos.
Apie jį rašė Herodotas.
Jis minimas Mahabharatoje.
Aleksandras Didysis jo ieškodamas apkeliavo pasaulį.
Žinau istorijas.
Ne. Viena istorija. Penki žemynai.
Kelios dešimtys kultūrų per tūkstančius metų.
Aš vis dar spėlioju, kodėl pavogei mano Rembrantą.
- Aš jį grąžinau. - Mane atleido.
Ir dabar turi laiko mums padėti.
Nedrįsk.
Nesakyk, kad didžiosios paslaptys
nepažadina tavo pirmykščio smalsumo.
Devinto amžiaus Tibeto rankraštyje yra nurodyta fontano vieta,
bet taip pat sakoma, kad Dievas paslėpė tą vietą nuo žmogaus.
Manome, kad žinios apie tą vietą buvo perduodamos dalimis
iš kartos į kartą labiausiai išsilavinusiose tų laikų šeimose.
Tie žmonės buvo vadinami Kelio sergėtojais,
jų darbas – bet kokia kaina užtikrinti, kad kelias liktų paslėptas.
Ar kas nors kada nors buvo sutikęs nors vieną iš tų Sergėtojų?
Gal ir buvau su vienu susikibęs Tailande.
Jei Sergėtojai ir Dievas manė, kad tai turi išlikti paslaptyje,
gal tam yra priežastis.
Šarlote, viskas, kas vertinga, yra saugoma.
Dievo?
Kuo didesnis prizas, tuo stipresnė apsauga.
Fontano mite sakoma, kad jis tave gundys
siūlydamas išpildyti visus tavo troškimus.
Tereikia atsigerti.
Amžina sveikata, turtas ir grožis.
Bet ten, kur yra gyvybė, yra ir mirtis.
Šarlote, tai gali būti svarbiausias
archeologinis atradimas istorijoje,
o mūsų šeimos pavardė taps šio atradimo sinonimu.
17 a. šeši menininkai sudarė sutartį atskleisti tą vietą.
Kiekvienas paslėpė po užuominą savo paveiksluose.
Pažvelk – Karavadžo „Kristaus suėmimas“.
Rubenso „Nuėmimas nuo kryžiaus“.
Vildenso „Kristus su apaštalais kelyje į Emausą“.
Velaskeso „Nukryžiuotasis Kristus“.
El Greko „Kristus, nešantis kryžių“
ir pažiūrėk, kas čia.
Taviškis Rembrantas, „Kristaus galva“.
El Greko kūrinys buvo pavogtas iš Gardnerio muziejaus Bostone 1990 m.,
ir nuo tada yra dingęs, taigi, sėkmės.
Jau nebedingęs.
Surastas Tailande.
Jėzus.
Taip, nešantis kryžių.
Tu turi maniją.
Kai kas pavadintų tai įgūdžiais.
Tai liga.
- Talentas. - Patologija.
Gerai, tai – dovana.
Visos drobės kitoje pusėje pažymėtos nematomais dažais
ir slaptu parašu „Sex et unum“.
Šeši ir vienas.
Šešios drobės, vienas kelias.
Kiekviena iš jų taip pat pažymėta skirtinga raide:
D, K, C, I, E.
Tik dar neišsiaiškinome, ką tai reiškia.
Dabar suprantu, kodėl esu čia.
Tikrai?
Kodėl tu čia?
Aš čia tam, kad padėčiau įminti jūsų mįslę.
Kam man reiktų tavęs?
Tau nepatinka mano Rembrantas.
Kodėl man nepatinka tavo Rembrantas?
Nes kitoje pusėje nėra ženklų.
Kodėl kitoje pusėje nėra ženklų?
Nes tai klastotė.
Tai ne klastotė.
Kompiuteriu išanalizavau potėpius.
Tai tikrai Rembrantas.
Tai Rembrantas, bet ne tas Rembrantas.
Jis dažnai tapydavo savo kūrinių kopijas.
Pavogei ne tą Rembrantą.
Taip, o tu žinai, kur yra tikrasis.
Ne mano reikalas.
Bet mano sūnus yra mano reikalas ir tavo dėka galiu netekti jo globos.
Tada leiskit jums padėti.
Turiu visą pretenzingų teisininkų armiją.
Padėkit man išgelbėti savo gyvybę, aš jums padėsiu išsaugoti sūnų.
O jei klystate dėl šio nuotykio?
Tada bent jau būsiu patyręs nuotykį.
Maniau, kad suveiks.
Turėtumėt patikrinti Alfredą Gviną Vanderbiltą.
Jis garsėjo savo aistra Rembrantui.
Einu į biblioteką.
VANDERBILTAS „TRUMPA VANDERBILTŲ ŠEIMOS ISTORIJA“
LAIVAS „LUSITANIA“
Kažkas gardžiai kvepia.
Egzotiškas pavojaus aromatas.
Bet jei tu čia, o aš nesu miręs, ar tai – pasimatymas?
Ne.
Aš čia tam, kad padėčiau tau išsisukti sveikam ir nenuskriausti kitų.
Ar tikrai tu dėl to čia?
Traukinys.
- Aš tą pajutau. - Tikrai?
Džiaugiuosi, kad kas nors ką nors pajuto.
- Išgersi? - Ne.
Ilgai čia neužsibūsiu.
Kaip gaila.
Tu – vaikas, laidantis aitvarą tarp žaibų.
Keistai dramatiška metafora.
Tinkama.
Audra pavojingesnė, nei tau atrodo.
Ar bent žinai, kodėl jis paslėptas?
Ar bent žinai, kas tai?
Ne, bet man labai smalsu sužinoti.
Visi žinome, kuo smalsumas baigėsi katei, nepaisant visų gyvybių.
Manai, fontanas – tikras?
Metaforiškas, alegoriškas, metafiziškas ar anagoginis?
Manai, dabar reiktų pasibučiuoti ir apie tai nebegalvoti?
Ne. Gerai. Prie to grįšime.
Manau, tai vertinga.
Ir esu labai dėkingas, kad visuomet rūpiniesi mano gerove.
Mums rūpi ne tavo gerovė.
- Yra „mes“? - Sustok dabar arba mes tave sustabdysim.
Jus visus.
Vadinasi, aš tave dar pamatysiu.
Dieve, kaip skaniai ji kvepia.
KARALIŠKASIS MUZIKOS KOLEDŽAS
Jis gan gerai groja, tiesa?
Ačiū už patarimą apie Vanderbiltą.
Ko dabar čia atėjai pavogti? Vaiko trimito?
Šiaip jau pasiknisome archyvuose,
todėl dabar žinome, kur yra tikrasis Rembrantas.
Apgaudinėji tą vargšą Oveną.
Ne. Jokios apgaulės.
Tiesą sakant, tai jo mintis. Jis atėjo ieškoti tėčio, rado mane.
Maitini jį tuščiais pažadais, o jis viskuo tiki.
Tai vadinama viltimi.
Kas čia blogo?
Atmetus abejotiną moralę?
Tai nusikaltimas, kvaileli.
Tavęs ieško Interpolas.
Dėl ko? Dėl pavogtų paveikslų?
Prašyčiau.
Žiūrėk, faktas tas, kad Ovenas kreipėsi į mus su paprastu ir aiškiu prašymu.
Jis galės gyventi toliau. Argi tai gali būti blogai?
Jis laimingas.
Haroldas sako, kad niekad nebuvau laiminga.
Ar jis teisus?
Panašu, kad turėtum keliauti su mumis.
- Ne taip paprasta. - Nejaugi?
Taip!
- Dėde Lukai. - Buvo neįtikėtina.
Nieko sau. Palauk. Kažko trūksta.
Kur dingo tavo barzda?
Praėjusį kartą padarei jam neišdildomą įspūdį.
- Jis dažnai apie tave klausinėja. - Tikrai?
Vis dar ieškai nuotykių?
Taip, ieškau.
Tiesą sakant, klausiau tavo mamos, ar ji leistųsi į nuotykį kartu su manim.
Ką manai?
Mama nesileidžia į nuotykius.
Tomai.
- Geriau jau eisiu. - Taip. Eik.
Jis – geras vaikas.
Tai tikrai tikiesi rasti stebuklingo vandens telkinį?
Nežinau, bet manau, kad tu nori sužinoti.
Skrybėlė.
Visi žinome, kad
„Lusitania“ buvo didžiausias kruizinis laivas pasaulyje.
Pirmojo pasaulinio karo metu jį paskandino vokiečių povandeninis laivas,
nužudydamas virš 1 000 keleivių.
AIRIJA
Vienas iš pražuvusiųjų buvo pats didysis Vanderbiltas.
Kai sakei, kad suradai Rembrantą,
nesitikėjau, kad jis bus Atlanto vandenyno šiaurinėje dalyje.
Mes irgi.
Bet mūsų ir savo nelaimei,
kai Alfredas Vanderbiltas nusprendė jį įsigyti 1915 m.,
pasiėmė su savimi į „Lusitania“.
Jis vis dar ten, apačioje, vandeniui nepralaidžiame seife.
Pirmos klasės keleiviai
laikė savo seifus laivo iždininko saugykloje,
kuri buvo priekinėje laivo dalyje.
Pritvirtinome plūdurus, iškelsiančius šią dalį iš ribinio gylio,
o paskui – į paviršių.
Slėgis jūros dugne.
Slėgis jūros dugne siekia 3,14.
Robotas – vienas prie 12. Plūdurai pritvirtinti.
Gerai. Plūdurai pritvirtinti.
Kapitonas sako, kad artėja audra.
Turime apie dvi valandas, kol ji mus pasieks.
Kai prasidės audra, laivo dalis vėl nugrims.
Galime palaukti.
- Kiek? - Apie dvidešimt valandų.
- Ką norite daryti? - Turėtume plaukti dabar.
Supratau.
- Iškelkite laivo dalį. - Supratau.
Kai ji pasieks 30 m gylį, jie ją stabilizuos,
po to iškels į paviršių.
Po to ji bus jūsų.
Gerai. Prie darbo.
Labas. Iš kur toks susidomėjimas?
Tai, ką darai, nėra nereikšminga.
Norėčiau prisidėti prie šio reikšmingo įvykio.
Be to, didžiąją nakties dalį
praleidau galvodama, kur yra „Lusitania“ iždininko saugykla.
Nejaugi?
Žiūrėkit, kas grįžo, Lotė Lu.
„Lusitania“ yra 30 m gylyje.
Prikabinti atsvarai.
Ji iškils maždaug po dviejų minučių.
Gerai. Girdėjot, ką ji pasakė. Apsirenkim.
- Girdėjai? - Ką?
Pirmuosius žingsnius per šimtą metų.
Lukai, laukiame. Vaikai, judu būkit atsargūs.
Gerai. Žinau, kur eiti.
Sek paskui mane.
Duris, prašyčiau.
Primena tą butą, kuriame gyvenome studentaudami Paryžiuje.
Panašu. Čia ne taip drėgna.
Dabar atsargiai. Nuskambėjo lengvabūdiškai.
Nenoriu, kad tau būtų smagu.
Pameni, kai paskutinį kartą buvome laive?
Ekvadore?
Putumajaus upėje.
Tėtis ieškojo saulės dievo Inti auksinės kaukės.
Vargšelis jos taip ir nerado.
Rado. Vis dar matau jį su kauke.
Ką čia kalbi? Nieko neprisimintum.
Tau prasidėjo haliucinacijos, kai palaižei tą rupūžę.
Gal tėtis ne šiaip sau papasakojo man tai, ko nepasakojo tau.
- Nejaugi? - Taip.
Jei jis rado kaukę, kodėl nesame turtingi?
Jis ją rado. Nepaėmė jos.
Pinigai ne visada svarbiausia, Lukai.
Nebent skiriesi.
- Haroldas yra šiknius. - Jis tikrai šiknius.
Radaras kažką užfiksavo.
- Kažkas artėja. - Kas?
Sprendžiant iš judėjimo greičio, sraigtasparnis.
Pakrantės apsauga?
Jei taip, jau turėjo prisistatyti.
Turime susisekti su Luku ir Šarlote radijo ryšiu.
Lukai. Atsiliepk, Lukai.
- Įsitikinusi, kad einam į tą pusę? - Taip. Aš įsitikinusi.
Taip.
- Jei nori, galiu pažiūrėti. - Nori pamokyti mane skaityti žemėlapį?
Ne. Tik norėjau pasakyti, kad yra teisinga ir klaidinga kryptis.
Lukai, turi atsiliepti. Čia...
Kažkas blokuoja mūsų signalą.
Turime pažiūrėti. Eime į viršų.
Gerai. Už tų durų yra laivo iždininko saugykla.
LAIVO IŽDININKO SAUGYKLA
Panaši į šitą iždininko saugyklą?
Bet tavęs nebūtume radę.
Neimk nieko, kas ne tavo.
Mes – ne vagys.
Nuo ko pradėsime?
Gal nuo seifo su užrašu „Vanderbiltas“.
Pavardė yra užuomina.
Čia ne Pakrantės apsauga.
Tai kas?
Nežinau, bet lažinuosi, kad jie nori to paties, kaip ir mes.
Štai ir ji.
Štai sesuo, kurią pažįstu.
Gerai.
Ugnies kamuolys.
Lukai, atsiliepk.
Bingo!
Atnešk arbatą.
Ne! Mes ne kapų plėšikai.
Žiūrėk. Oro pagalvė neatlaikys. Jiems liko nedaug laiko.
Čia sraigtasparnis?
Aš nepamenu, kad mus būtų lydėjęs sraigtasparnis.
Ne.
Labas.
Ir vėl.
- Ir vėl labas. - „Vėl labas“?
Kas čia dedasi?
Įsižeidžiau. Nepaminėjai manęs?
Buvome gan užsiėmę.
Abu žinome, kodėl aš čia.
Aš nežinau, kodėl tu čia. Kodėl tu čia?
Atsiprašau. Atėjau paimti dar vieną paveikslą.
Na...
abu žinome, kad ginklui nepasipriešinsime.
Į mus pataikė!
Nė iš vietos!
Lukai!
Duok man paveikslą.
Prisisekit diržus. Grįžtame į bazę.
Duok man paveikslą.
Negaliu.
Tikrai priversi mane įremti pistoletą tavo sesei į galvą?
Atiduok jai paveikslą, Lukai.
- Ji tavęs nenuskriaus. - Ne, aš ją nuskriausiu.
Leisk man pagalvoti.
Apie ką tu galvoji?
Galvoju, kad...
Lukai!
Galvoju, kad galim susitarti.
Duok man paveikslą.
Ne!
Lukai!
Sakiau, kad bus nuotykis.
Tu sveika?
Aš gyva, jei tą turėjai galvoje.
Pavyko?
Radote?
Taip, radome.
Mes nesipykstam?
Aišku, kad pykstamės.
Ji nebūtų tavęs nužudžiusi.
- Iš kur žinai? - Nes jei tave nužudytų,
vis tiek neturėtų paveikslo. Paveikslas buvo pas mane.
Velniškai rizikavai mano gyvybe.
Aš nerizikavau.
Apskaičiavau.
Ji atrodė nusiminusi, ar ne?
Kas?
Esi protingas vyrukas.
Kaip sekasi nuotykis?
Manau, kad man tų nuotykių per daug.
Tu esi gan nuobodi.
Atsargiau, ponuli.
Kas? Nuobodus gali būti kietas.
Tomai.
Tėtis nori su tavim pasikalbėti.
Gerai.
Perduok linkėjimus dėdei Lukui.
Man reikia, kad trumpam paimtum Tomą.
Kada? Kiek laiko?
Rytoj, gan ilgam.
Pasirašiau naują sutartį ir keliausiu į Japoniją.
Atrodo rimta. Bet, kartoju, kiek laiko?
Maždaug metus.
Metus?
Dirbsiu „Karverio įmonių“ konsultantu Tokijuje.
Oveno Karverio?
Iš kur žinai?
Tiek to. Žinoma, aš jį paimsiu. Paimsiu rytoj.
Panašu, kad geros žinios.
Ko nori? Aš vis dar su tavim nekalbu.
Vis dar pyksti dėl „Lusitania“?
Šarlote, bet kuri kelionė, į kurią verta leistis...
Tik nereikia.
Ko nereikia?
Nesiteisink rėždamas kalbą apie kelionės vertę.
Ta moteris įrėmė šautuvą man į galvą.
Ji arši, tiesa?
Ji viena iš Sergėtojų. Ta, su kuria susidūriau Tailande.
Sakydamas „susidūrei“,
kalbi apie tas keistas, nenormalias žiežirbas tarp jūsų?
Sakydama „žiežirbas“, turi galvoje trauką?
Aš ją traukiu?
Prašyčiau. Ne šiaip sau esi vienišas.
Rimtai? Juokiasi puodas, kad katilas juodas.
Žinai, ką, galvokime apie teigiamus dalykus.
Panašu, kad atgavai sūnų. Mazel tov. Nagi. Mums reikia tavo pagalbos.
Tai ką žinome?
Dabar turime visas kelio dalis, bet nežinome pradžios,
todėl tai nieko nereiškia, jei nėra konteksto.
Tai gali būti bet kuri vieta Žemėje.
Vanderbilto Rembranto kūrinyje buvo raidė V,
tad turime visas raides.
Beveik neabejoju, kad tai – anagrama. Ji mums nurodys pradžią.
Merfas jau bandė suderinti raides su 500 metų senumo miestų pavadinimais.
Nieko nepešė.
Gal raidės nenurodo vietos. Gal jos nurodo skaičių.
Tarsi pakaitinį kodą.
Išbandykime astronavigaciją.
Pažiūrėkim, ar kelias sutampa su kuriuo nors žvaigždynu.
Gerai.
Nerandu nieko net iš tolo panašaus.
Pala. Sex et unum – lotyniškai. Taip parašyta ant visų paveikslų.
Lotyniškai „V“ yra „W“.
Jėga. Gerai.
Merfai, sukeisk „V“ su „W“ ir pamėgink dar kartą.
Gerai jautiesi?
Būna gerų ir blogų dienų. Ačiū.
Gerai, susidėlioja vienas žodis.
„Nuodėmingas“.
Paveikslai buvo užbaigti 17 a. pradžioje,
o kas sėdėjo Anglijos soste 17 a. pradžioje?
Karalius Jokūbas.
Šeši ir vienas.
„Nuodėmingas“?
Nuodėmingoji Biblija.
Štai ji.
Nesuprantu.
Šeši ir vienas – nuoroda į karalių Jokūbą.
Jis buvo šeštasis Jokūbas, tapęs Škotijos karaliumi,
ir pirmasis Jokūbas, tapęs Anglijos karaliumi.
Jis karaliavo abiejose šalyse vienu metu, todėl jis šeštas ir pirmas.
Karaliaus Jokūbo Biblija taip vadinama,
nes jis ją užsakė.
O jos mažiau žinoma blogoji dvynė yra Nuodėmingoji Biblija.
Gerai. Tęskite.
1631 m. buvo išspausdintas Biblijos leidimas su klaida.
Dešimtyje Dievo įsakymų įsivėlė neįprasta anomalija.
Buvo praleistas priešdėlis „ne“ įsakyme „Nesvetimausi“.
Taigi, buvo įrašyta...
„Svetimausi“.
Todėl ji pagarsėjo kaip Nuodėmingoji Biblija.
O jei tai nebuvo klaida?
O jei taip tyčia buvo pažymėtos ypatingos biblijos,
kuriose yra raktas į kelio suradimą?
Kartais skausmingai akivaizdu, kad esame giminės.
Mums reikia vienos iš tų biblijų.
Dauguma jų buvo sunaikintos. Jos eretiškos.
Ne visos sunaikintos.
Regis, žinau, kur viena yra.
Pakelkit rankas, kad matyčiau.
Judu eikit už stalo. Judinkitės.
Šarlotė Perdiu. „Neteisingai apkaltintoji“.
Detektyvas Abasas.
„Jei žinočiau, kur jis, jums pirmam pasakyčiau.“
Ne, nebūtina prisistatyti.
Sekiau jus visus pastaruosius pusantrų metų.
Žinau apie jus daugiau, nei jūs – vieni apie kitus.
Lukas ir Šarlotė Perdiu,
gerbiamo archeologo Harisono Perdiu vaikai.
Matau, kad čia ir jo senoji komanda, pasipildžiusi vienu garsiu nauju nariu.
Ovenu Karveriu.
Judu kažkaip pavertėte savo tėvo prestižinę ir teisėtą įmonę
tarptautine nusikalstama veikla.
Jūs atsakingi už šešių neįkainojamų šedevrų vagystę
keturiuose skirtinguose žemynuose, ir, jūsų nelaimei,
esame po vienu stogu su vagimis ir paveikslais.
El Grekas, Velaskesas,
Vildensas, Rubensas.
Žiūrėk, Šarlote. Dar vienas Rembrantas.
Ir dar kažkur čia yra Karavadžas.
Ant kelių. Visi! Dabar!
Tučtuojau!
Jūs taip pat, pone Policininke.
Nesidžiaugiu, Lukai. Privertei mane sukarti ilgą kelią, kad tave rasčiau.
Rastum mane? Bandžiau surasti tave.
Kasemai, turi atsiliepti, kai tau skambina.
Pavogei mano boso paveikslą. Sugadinai mano reputaciją.
Dabar būsi pačirškintas.
Laikai mane kvailiu, todėl pats esi kvailas.
Aš nesu kvailas. Aš protingas.
Sekiau jį. Poną Interpolą, poną Bosą.
Jis labai protingas. Jis rasti tave, bet trūkti proto žinoti, kad aš jį seku.
- Dabar aš tave surasti. - Ir tavo paveikslas – štai čia.
Paleisk tuos keturis ir gali jį pasiimti.
Vis dar turėsi mane, aš galiu sukrauti tau didelius turtus.
Kaip tą padarysi miręs?
Klausyk, labai atsiprašau, kad tau teko taip daug dirbti,
bet tavo gabumai ir atkaklumas aiškiai atsipirko.
Apsidairyk.
Čia yra penki paveikslai. Gali pasiimti juos visus.
Dabar jie šiaip ar taip mano.
Vienas – ne.
Karavadžas.
Tai didžiausia su... vyšnaitė ant kitų penkių vyšnių.
Taigi, paleisk tuos keturis, ir aš pasakysiu, kur jis.
Gerai.
Jūs keturi. Eikit.
- Lukai. - Nesiginčyk.
- Ar tai gera mintis? - Daryk, kas liepta.
Kur jis?
Jis štai...
čia.
Lukas sprunka!
Pavojaus nebėra?
SVETIMAUSI
Lukai.
Lukai!
Negerk.
Lukai!
Lukai, gerk.
O Dieve.
Supranti, kad vis dar kalbi per miegus, ar ne?
Man nuolat taip sako.
Dabar slapstausi nuo teisingumo.
Laimė, sūnus dabar slapstosi su manimi.
Jau antra taurė?
Trečia. Dar tik pradėjau.
Prireikė šiek tiek laiko, bet galiausiai suradome
tą nuotykių troškimą, kurio tau trūko.
Suradom ar buvau priversta jį rasti?
Maniau, kitas mano nuotykis bus vaikų auginimas,
bet, pasirodo, tai sunkiau nei tikėjausi.
Turėtum pamėginti.
Aš tau nepavydžiu. Bet apgailestauju dėl tavo santuokos.
Maniau, jis pasikeis.
Pasirodo, nepaisant visų mano pastangų, jo charakteris kaip šuns.
Ar tai reiškia, kad jis galėtų palaižyti sau...
Išskyrus ištikimybę.
Ištikimybė.
Sutuoktinis, neištikimas.
Nemokamas šampanas. Taip.
Tik pažiūrėkit į ją. Vėl savo vietoje.
Grįžau į vėžes.
Žinojai, kad įsėsiu į tą mašiną.
Šarlote, pažįstu tave geriau, nei tu pažįsti save.
Nuo pat vaikystės, net kai atsisakydavai nuotykio,
iš tikrųjų sutikdavai į jį leistis.
Jei tik visuomet leistum tau padėti.
Ne. Leisk man padėti tau padėti man.
Išgėrei tris taures ar tris butelius?
Ką?
Gerai.
Kaip manai, ką gausi iš to fontano?
Nieko.
Tėtis. Pripažinimas. Jis to nusipelno.
Kas? Jis primygtinai to nesiekė, bet aš nepasiduosiu.
Po to, ką jis nuveikė, pasaulis jam skolingas,
mūsų šeimos pavardė nusipelnė pagarbos.
Man nereikia pagarbos.
Tėčiui pagarbos tikrai nereikia, nes jis miręs.
Negražiai pasakei.
Taigi, iš tikrųjų sakai, kad tau reikia pagarbos.
Ne. Ne tą turėjau galvoje.
Pažįstu tave geriau, nei tu pažįsti save.
Nemanau, nes aš negeriu šampano.
Atsiprašau, gal galima butelį? Ačiū.
Dėkoju.
Suprantu. Čia tik apšilimas.
Jei jau ištempei mane į nuotykį, leisk juo pasimėgauti.
VIENA AUSTRIJA
AUSTRIJOS NACIONALINĖ BIBLIOTEKA
- Man tikrai nepatinka jį palikti. - Viskas gerai. Jis su milijardieriumi.
Ką tai turėtų reikšti?
Gal truputį užsikrės.
Gerai, Merfai, tu lik čia.
Jei taip, imk. Paimkit jas. Įsikiškite į ausis.
- Palaikysime ryšį. - Puiku.
Ateina bibliotekininkė.
- Spėju, ponas Perdiu. - Taip.
Aš – retų knygų skyriaus vadovė.
Labai malonu priimti jus ir jūsų komandą.
Ponas Karveris buvo gan dosnus.
Panele Perdiu, jei galėčiau pasakyti,
jūsų pranešimas apie Pikaso prekubistinius darbus buvo įstabus.
Ačiū.
Wunderbar.
Taip, gal sektumėte paskui mane?
Taigi, tiesiog dairykis policijos arba žudikų, mafijos.
- Beždžionių raupų. - Keturių raitelių.
Anginos.
- Ebolos. - Pasiutligės.
- Pasiuntinių? - Sakiau „pasiutligės“.
Čia geriausias restoranas Vienoje.
Neabejoju, kad jumis gerai pasirūpins.
Paliksiu jus ramybėje, bet prieš išeidama
pasakysiu, kad valdybą sužavėjo
tokia dosni auka bibliotekai.
Galite nedėkoti.
Prašau, perduokite padėką už pagalbą mano tyrėjų komandai.
Perduosiu jūsų dėkingumą.
- Auf Wiedersehen. - Viso.
Nori atsigerti?
Ar nori išgerti?
Ne, kol kas nenoriu. Ačiū.
Girdėjau, esi savotiškas muzikos genijus.
Ir man taip sakė.
Nujaučiu, kad nemėgsti pokalbių apie orą.
Aš irgi nujaučiu.
Motina sakė, kad esate turtingas. Ar galiu paklausti?
Suteikiu tau žodį.
Kokio dydžio jūsų turtas?
Gėdingai didelis.
Prasideda raide „bė“?
- Taip. - Turite jachtą?
Turiu.
- Didelę? - 120 metrų.
- Turite lėktuvą? - Ką tik skridai mano lėktuvu, ir turiu...
- Įspūdinga. - Nebūtinai.
Yra lėktuvai, bet yra ir lėktuvai.
Tu skridai mažyčiu.
Dabar mano eilė.
Minutėlę.
Sakėte, suteikiate žodį man.
Jūs patenkintas?
Aišku, kad ne.
Paspendei man spąstus? Pavyko.
Fräulein, dvi taures šampano.
Taigi, mūsų privati kolekcija saugoma čia.
Tik nedaugelis ją pamato.
Nuodėmingoji Biblija yra mūsų brangakmenis.
Ar jus domina kas nors konkrečiai?
Leisiu jums atspėti.
Manau, kaip ir visi,
norėtumėte pamatyti garsiąją spaudos klaidą
Dešimtyje įsakymų, tiesa?
„Svetimausi“.
Dėl to ji ir nuodėmingoji.
Tiesą sakant, tai ne vienintelis dalykas.
Pakartoto Įstatymo knygoje 5 yra dar viena spaudos klaida.
„Štai Viešpats, mūsų Dievas, ką tik mums parodė savo šlovę ir didingą subinę.“
Manau, visi nekantraujame tai pamatyti.
Prašau.
SVETIMAUSI
Nepamirškite, kad esate turistai, ne banditai.
Gerai, šis tas nutiko.
Lukai, atvažiavo tavo mergina su bičiulių armija.
- Tai sudėtinga. - Ką nori daryti?
- Atsiprašau, kas sudėtinga? - Palik tai man.
Ką palikti jums?
Gal parodytumėte man, kur berniukų kambarys?
Radot ką nors?
Kol kas nieko. Jis tikrai čia?
Jis bus čia. Jis tik moka nekristi į akis.
Visi išėjimai uždaryti.
Kur ta arši kalė?
Buvo paprasta.
Gerai. Atėjai.
Ieškai knygos?
Žinai, kad jos visos – vokiečių kalba?
Ką nors rekomenduosi?
Nyčę.
Pas jį laimingos pabaigos nerasi.
Keista, visai tas pats, kaip būti paliktai skęstančiame laive.
Žinai, norėjau dėl to atsiprašyti.
Bet Nyčė pasakė, kad tai, kas tavęs nenužudo...
tik dar labiau supykdo.
Tęskim ta pačia gaida.
Gerai.
Šautuvai ar peiliai, kietuoli?
Turiu šaliką.
Tuo geriau man. Bet duosiu tau galimybę pasipriešinti.
Aišku, juokavau.
Atsiprašau.
Mano sesuo galvoja...
Atsiprašau.
Kaip ir sakiau.
Sesuo galvoja, kad mūsų santykiai nenormalūs.
Manau, tavo sesuo teisi.
Baik viską taip komplikuoti,
antraip turėsiu tave nužudyti.
„Antraip“? Ką tik bandei suvaryti peilį man į akį.
Tik tam, kad tave sulėtinčiau.
Tikrai?
Atsiprašau, nes aiškiai ne taip supratau.
Draugai?
- Tu nenori to, ko ieškai. - Gerai.
Gerai. Regis, išlošiau mums minutę.
Gal kas nors mane nuleistų?
Gerai, jie stebi visus išėjimus.
Mums reikia imtis plano B.
Pavyko?
Nepavyko.
Apmaudu. Debe, planas B.
Planas B.
Užuodžiat?
Ne.
Aš užuodžiu.
O Dieve. Atsiduoda dūmais.
- Užuodžiu dūmus. - Ką?
Dūmus? Aš neužuodžiu.
Turite užsimerkti. Giliai įkvėpkite.
Ką jūs darote?
Negalim to daryti čia. Per ilgai užtruks.
Ne. Aš tam nepasirašiau.
Turėjome surasti reikiamą vietą ir išeiti.
Dabar ši labai miela bibliotekininkė
yra be sąmonės ant... Ji negyva?
Ji gyva.
Ką? Ir dabar pavogsi dar vieną vertingą kultūros artefaktą?
Šarlote, mes ne zoologijos sode. Mes – džiunglėse.
Mes ne džiunglėse. Esame viešojoje bibliotekoje.
Esmė ta, kad užsiimame nenuspėjamais dalykais,
kai padėtis pasikeičia, turime prisitaikyti.
Todėl visada turiu gerą planą B.
Ne, tu manęs nesiklausai.
Vėl tas pats, kaip laive „Lusitania“.
Nesutikau, kad mane užpultų nenormali moteris,
- kuri mėgino mus nužudyti... - Buvai dėl jos teisi.
...ir nesutinku prisidėti prie moters apnuodijimo dujomis
ir religinės literatūros vagystės.
Tai buvo purškalas.
Klausyk, padėtis labai neįprasta ir nejauki. Suprantu.
Bet tai – taip pat nuotykio dalis, visose gerose kelionėse
būna sunkumų ir kliūčių, kuriuos reikia įveikti.
Taip, bet tik ne tada, kai tos kelionės baigiasi už grotų.
Mes nesėsime už grotų.
- Iš kur žinai? - Nes dažnai tuo užsiimu
ir niekad neatsiduriu kalėjime.
Kartais tai gali baigtis kalėjime.
- Debe, prašau, užsiimk bomba. - Bomba?
Tai ne bomba.
Bombos skirtos vaikams. Čia – valdomas sprogmuo.
Trys, du...
vienas.
Šūdas.
Paukštis tėvelis išskrenda iš lizdo.
Gerai. Lauksiu jūsų prie išėjimo šalia fontano.
Gerai. Susirink daiktus. Išeinam.
Kur mano Biblija?
Paskraidinsiu tave dideliu lėktuvu,
jei nepasakysi mamai apie šampaną.
Jei laikysiesi šalia manęs, nėra jokios priežasties bijoti.
Bijoti ko?
Sėskit.
Turbūt geriau jai nesakyti ir apie muštynes.
- Laiminga pabaiga. - Šlovė Viešpačiui.
Koks čia kvapas?
Dėdė Lukas pamanė, kad būtų smagu paropoti kanalizacijos vamzdžiais.
Tik nepatikėk, kad čia jai pirmas kartas.
O kaip jūs, vaikinai?
Sukirtome po gardų Vienos šnicelį, tiesa?
Ir užgėrėme buteliu šampano.
Šampano?
Šampanas turi tik 12 %.
O paskui Ovenui teko sumušti du tipus.
Buvo gana netikėta ir įspūdinga.
Ką padarė Ovenas?
Sergėtojai puolė tik mane. Jam negrėsė joks pavojus.
Jie jus užpuolė?
Nebuvo taip dramatiška, kaip nuskambėjo.
Ne visai tiesa. Buvo gan dramatiška.
Lukai.
- Jis atrodo sveikas. - Taip, mama, man viskas gerai.
Čia visiškai nieko gero.
Nusiplovei rankas?
Eikš su manimi.
- Tu girtas? - Ką čia kalbi? Man 11 metų.
Išgersi?
Turime rasti Oveną Karverį.
Įdiekite sekiklius į visus jo lėktuvus, mašinas ir jachtas.
Tai ką sužinojome?
Gerai. Dukart peržiūrėjome Bibliją, pačiame tekste nieko nėra.
Bet paauksuotuose puslapių kraštuose
aptikome 1 029 skaitmenų atsikartojantį šabloną,
sudarytą tik iš skaitmenų nuo vieno iki septynių.
Kodą?
Jo kūrėjas turėjo panaudoti sistemą, kurią gali suprasti bet kas,
neatsižvelgiant į kalbą ar kultūrą.
Skaičius.
Bėda ta, kad išbandėme rotacinius kodus, transpozicijos,
net asimetrinius raktų kodus.
Niekas neveikia.
- Negalit jo nulaužti? - Mes jį nulaušim.
Nulaušim.
Ar tikrai kodas paremtas skaičiais?
Kur tu eini?
Tai buvo klaida.
Gerai. Tu dėl kanalizacijos? Atsiprašau.
Tomas neturėtų būti čia.
Aš suprantu. Tikrai.
Atsižvelgiant į tai, kas nutiko, esu tikras, kad labai išsigandai.
Bet tiesa ta, kad jam tai į gera.
Čia – tikras gyvenimas.
Su pralaimėjimais ir sunkumais, kaip tėtis ir sakė,
atlygis yra kelionė, o ne prizas jos pabaigoje.
Tai kredo, kuriuo vadovaujuosi.
Ne, netiesa.
Tu perėmei tai, ką darė tėtis,
ir pavertei atvirai nusikalstama veikla.
Tau terūpi prizas pabaigoje ir jį lydinti šlovė.
Tave tai apsėdo, Lukai. Tėtis kalbėjo ne apie tai.
Atrodo, kad tai jau kurį laiką brendo.
Aš to nedarysiu.
Ne, nes tu kasdien vadovaujiesi jo etika, tiesa?
Atsiprašau, kad mano gyvenimas nėra smagus ir įspūdingas.
Bet žinai, koks jis buvo? Jis buvo saugus, kol tu nepasirodei.
- Saugus? - Taip.
Kur smagumas? Tu net nekeliauji.
Būk atvira. Per paskutines penkias dienas buvai laimingesnė,
nei per paskutiniuosius penkerius metus. Taip? Taip.
O tėtis?
Jis gėdytųsi to, ką darei muziejuje.
Tu nesi kuratorė. Tu – eksponatas.
Liaukis.
Mus siejo tik tėtis.
Dabar jo nebėra, panašu, kad tarp mūsų nieko nebeliko.
Tai truputį... Šarlote.
- Eime, Tomai. - Šarlote.
Mama, palauk.
Ar tai labai rimta?
Visai ne.
Gal galėtume tęsti?
- Mama! - Merci.
- Atsiprašau. Žinau, tau buvo sunki diena. - Bet, mama...
Surasiu mums viešbutį. Pamaitinsiu tave vakariene ir tada...
- Mama! - Ką?
Tai ne matematika.
Tas jų rastas šablonas. Jis remiasi ne matematika.
Nieko gero, Lukai. Kodas – tarsi plytų siena.
Tada kažkur suklydome. Kažką pražiopsojome.
Sveiki.
- Sveiki. - Ne. Nenoriu to girdėti.
Atsiprašau.
Tomai.
Tie septyni skaitmenys nėra skaičiai.
Tai natos.
Ką?
Pati universaliausia kalba.
Tavo žiniai,
vienuolikmetis išsiaiškino tai, kas buvo per sunku ekspertams.
Gali užrašyti natas?
Galiu dar geriau.
Merfai.
Sugrok dar kartą, Tomai.
Gerai, radau.
Daina vadinasi „Vanduo dykumoje“.
Ji sena. Niekas nežino, kas ją sukūrė,
bet joje šlovinami Septyni senojo pasaulio stebuklai.
Gali parodyti man žemėlapį?
Dabar parodyk Septynis senovinio pasaulio stebuklus.
Pažymėk paveikslų nurodytą kelią ant viršaus.
Visi šeši taškai sutampa... išskyrus vieną.
Šeši ir vienas. Septintoji vieta.
Pasaulyje tėra likęs vienas Senovinis stebuklas.
Gizos piramidės.
Tomai.
Susikrauk daiktus.
Kaip suprasti „susikrauk daiktus“?
Mes keliaujame į Egiptą.
Negalime visko mesti ir keliauti į Egiptą.
- Galėtume. - Ne.
Sakei, kad svarbi kelionė, o ne atlygis.
Niekas niekur nekeliaus, jei nebus užtikrintas saugumas.
Visiškai sutinku.
Tam, kad tau būtų ramiau – tuo jau pasirūpinta.
Mano nurodymu laukia visa komanda. Jie gali keliauti su mumis.
Pažadu tau, aš jį apsaugosiu.
Ką aš kalbu? Ne. Net ir su apsauga, jokiu būdu.
Lukai.
Jei gausi progą atsigerti iš fontano, gersi?
Manau, tu mane supainiojai
su tuo ponu, sergančiu mirtina liga ir ieškančiu vaisto.
Ką tu žinai apie Oveną Karterį?
Žinau, kad be jo visa tai būtų neįmanoma.
Jis sakė, kad pasitelks savo teisininkus, kad grąžintų man sūnų,
vietoj to jis perkėlė mano buvusį vyrą į kitą pasaulio pusę.
Mes dėl to nesijaučiam dėkingi?
Jis turėjo pasitarti su manimi. Dabar Tomas išvis nebemato tėvo.
Žinai, kaip jis užsidirbo pinigus, tiesa?
Jis perima kompanijas, tarsi skelbtų karą Europai 4-ajame dešimtmetyje.
Gerai, tai jau praeitis, mes esame dabartyje.
Žmonės pasikeičia, kai į akis žvelgia mirtis.
Manau, jis nori atlyginti už savo šykštumą ir godumą.
Manau, jis nori palikti gerą palikimą.
Manau, jis tik nori atsigerti vandens ir pasveikti.
Tikiuosi, nesiruošia supilstyti vandens į butelius ir parduoti.
Eik miegoti.
VATIKANAS
Man nepavyko, pone.
Ne. Nepavyks tik tada, kai jie pasieks tikslą.
Jie turi Bibliją.
Nieko gero.
Ar jie žino, ką iš jos paimti?
Jis išsiaiškins.
Per 400 metų nuo jos išleidimo niekas dar neišsiaiškino.
Jis kitoks.
Jam pavyks.
Leisk tau priminti, kad jam negali pavykti.
Ir leisk tau priminti, kad paveldėjai pareigą ginti žmoniją nuo savęs.
Yra priežastis, dėl ko fontanas buvo paslėptas.
Ir yra priežastis dėl ko tūkstančius metų
prižiūrėjome, kad jis ir liktų paslapty.
Jis paprasčiausiai pernelyg galingas, pavojingas ir gundantis,
kad žmonės spręstų patys.
Ar jie bent žino, ko ieško?
Ar pasakyti tiesiai?
Amžino gyvenimo. Jaunystės. Grožio. Turtų. Sveikatos. Galios.
Tęsti?
Kitais žodžiais tariant, to, ką laiko išganymu.
Tačiau yra ir šis tas daugiau.
Kol kas tu parodei didžiulį santūrumą.
Manau, tai pagirtina,
deja, neefektyvu.
Išbandei maloningosios pagelbėtojos vaidmenį.
Metas tapti nuosprendžio vykdytoja.
Ar žinai, kam jis skirtas?
KAIRAS EGIPTAS
Gizos piramidės buvo pastatytos apie 2 600 m. pr. Kr.,
faraonai buvo pametę galvas dėl slaptų menių.
Jie jas įrengė piramidėse,
kad paslėptų rankraščius ir savo laikų išmintį.
Jei rankraščiai buvo slapti, iš kur žinai, kad jie buvo ten?
Tik pažiūrėkit, koks gudrutis.
Prieš kelerius metus keli mokslininkai pasitelkė mionų tomografiją
ir trimačiu būdu nuskenavo piramides.
Pažiūrėkit.
Iš kur juos gavai?
Už tai turime padėkoti piniguočiui.
Žiūrėkite, ką parodė skenavimas.
Slaptos menės.
Daugybė jų. Menės, į kurias iki šiol nebuvo įeita.
Tau viskas gerai?
Kai ten nuvyksime, jei ką nors rasime, tiesiog pasisaugok.
Šarlote, nerimauji dėl manęs?
Pameni saulės dievo Inti auksinę kaukę?
Niekad neklausei, kodėl tėtis jos nepaėmė,
žinant, kad ieškojo jos didžiąją savo gyvenimo dalį.
Spėju, turi atsakymą.
- Aš paklausiau. - Ir jis pasakė:
„Kelionė ir prizas“.
Jis pasakė: „Kai kurių dalykų negali paaiškinti, gali tik patirti.“
Todėl, prašau, būk atsargus.
Profesoriau Bišara?
Pone Karveri.
- Labai malonu, kad galėjom padėti. - Taip.
Niekas geriau neišmano šių piramidžių istorijos už profesorių Bišarą.
Debe, Merfai. Likite čia. Prižiūrėkite šitą kompaniją.
Supratau.
Vestergardai, saugok teritoriją. Einam.
Nelabai suprantu, kam jiems tiek krepšių.
Ar kas juose.
Piramidės buvo uždarytos 3 000 metų, iki 820 m...
saugokite galvas...
kai Abdula Al-Mamunas pasamdė žmones į jas įeiti ir paieškoti lobių.
Tada buvo surastas šis autentiškas įėjimas.
Po to
suradome galeriją ir, už jos, Karaliaus menę.
Čionai.
Jei norėtume nusileisti po mene, žemiau...
Drauge mano, žemiau nieko nėra.
Pasak mūsų turimų nuskenuotų vaizdų, yra.
Pregeri.
- Eime. - Pone.
Gerai, vaikinai. Prie darbo.
Ką jūs darote?
Ne. Negalit šito daryti.
Atsiprašau, profesoriau.
Laikas ne mūsų pusėje.
Jei turėčiau pusantrų metų visiems reikalingiems leidimams surinkti,
patikėkite, taip ir padaryčiau, bet aš mirštu.
Negaliu sau to leisti.
- Esu tikras, kad suprantate. - Ne.
Pone Karveri, tai visiškai nepriimtina.
Tada tikiuosi, kad priimsit atsiprašymą.
Gal galėtume atsikratyti profesoriaus?
- Mileri. - Čionai, profesoriau.
- Ne. Negalit šitaip elgtis. - Išveskit jį iš čia.
- Ne! Pone Karveri, čia šventa erdvė. - Eikit, greičiau!
- Ovenai, jis teisus. - Pone Karveri!
Galim ten patekti. Turi būti kažkoks dirgiklis ar seka.
Duok man valandą, sugalvosiu, kaip įeiti.
- Negaliu. - Palauk.
Ką tik kalbėjai apie pusantrų metų, o dabar neduodi man net valandos?
Jei duosiu tau valandą, ji virs trimis,
o tada prireiks dar ir dar.
Galim užtrukti čia ištisas savaites.
Manau, visi turėtų atsitraukti. Nenoriu, kad kas nors nukentėtų.
Gerai.
Tomai. Eikš su manimi.
Ką apie tai manai?
Klausyk, Bišara, žinoma, teisus.
Bet Oveno žodžiuose yra tiesos.
Šarlote, jis čia.
Jaučiu tai.
Ar išties svarbu, kaip ten nusileisime?
Taip, tai svarbu.
Sakau tau, kad svarbu, kaip ten nusileisime.
Bičiuliai, įveikėme ilgą kelią. Mes visi.
Kai pamatysite prizą, laukiantį kitapus tos sienos,
šis pokalbis neteks prasmės.
- Eime. - Mama, ateik.
Nesu tikras, ar man tai patinka.
Man tai nepatinka.
Tegul visi lieka čia.
Likite čia.
Čia yra koridorius.
Žiūrėkit, kas atėjo.
Laba diena, ponai.
Laba diena, pone. Deja, piramidė uždaryta.
Kaip gaila. Labai norėjau užeiti.
Deja, ne šiandien. Privati ekskursija.
Nenoriu su niekuo pyktis.
Bet man išties reikia į vidų.
Tačiau jei dėl to kils bėdų, turiu didelę lazdą keliui prasiskinti.
Bet aš irgi turiu didelę lazdą...
keliui užkirsti.
Supratau.
Privati ekskursija.
Gardžios arbatos.
Kieno mes pusėje?
Palauksime ir pažiūrėsime, kas laimi.
Jaučiu artėjančią audrą.
Pasak nuskenuotų vaizdų, leidžiamės tiesiai žemyn
iš šios patalpos centro.
Fontanas turi būti po juo.
Tada jį reikia patraukti.
- Įjunkite šviesas. - Gerai, pone.
Kas čia?
Kertinis akmuo,
kuris juda šia grindjuoste.
Mums tik reikia išsiaiškinti, kaip nustumti jį ten.
Tiesiog pastumkime.
Ponai, išsitraukite didžiausius šautuvus. Mums jų prireiks.
Čia tarptautinė policija.
Atsargiai!
Traukitės!
Nieko nebus.
Jis čia įtvirtintas.
Egiptiečiai buvo puikūs inžinieriai.
Turi būti būdas, kaip jį pajudinti.
Tik reikia minutėlės, kad suprastume.
Kol jūs apie tai galvosite, mes kibsime į darbą.
- Pregeri, įnagius. - Gerai, pone.
Mileri, nunešk juos jam. Atnešk rankinius įrankius.
Paimk kūjį.
Lukai.
Temperatūra pasikeitė.
Kodėl jų krepšiuose – šautuvai?
Jie apsauginiai, Šarlote.
Kažkas čia ne taip. Jis nesiklauso.
Klausyk, tas tipas iššvaistė krūvą pinigų, kad čia atvyktų,
- supranti? - Pregeri.
Nėra ko stebėtis, kad jis nekantrauja.
Jis mano, kad apačioje – išganymas.
Pala, negalit tiesiog išdaužyti praėjimo.
Taip nieko nebus, pone.
Čia fosilizuotas bazaltas. Užtruksime savaitę.
Atsinešėme sprogmenų?
Ką? Ovenai, mes čia nieko nesprogdinsime.
Jie profesionalai. Žino, ką daro. Tai visiškai saugu.
Salei – 5 000 metų.
Tai tikrai nėra visiškai saugu.
Galite užversti ant mūsų visą piramidę.
Šįkart pritariu sesei.
- Tada siūlau jums atsitraukti. - Tu atsitrauk.
- Palikit mus sekundėlei. - Tau susijaukė protas.
Atsiprašau, manote, kad jūs vadovaujate visai šiai ope...
Manai, vien dėl to, kad turi pinigų,
gali viską čia sudeginti?
Eini?
Jei eini tu, einu ir aš.
Žiūrėk, kad mūsų niekas nesektų.
Likite čia. Niekas nesekite paskui.
Gerai, pone.
Gerai, vaikinai. Girdėjote, ką jis pasakė. Saugokime tas duris.
Greitai viskas užvirė.
Metas prisijungti prie pralaiminčiųjų.
Eini su manimi?
Pridenk mane!
Pasirūpink tuo .50 kalibru.
Pasirinkot ne tą pusę...
todėl dabar jus pamokysiu.
Saugu.
Kvieskite mediką!
Mačiau, ką ten padarei.
Mes toje pačioje pusėje?
Tikėkimės.
Pregeri, gal tu eik pirmas.
Šie užrašai... jie visi – paradoksalūs.
Kaip suprasti?
„Palaiminimai, kurie virsta prakeiksmu.“
„Angelai, virstantys demonais.“
„Išganymas sumišęs su prakeikimu.“
„Palaimintas tas, kuris geria neištroškęs.
Ištroškęs žmogus išduoda save.“
Čia aklavietė.
Panašu į gyvybės medį.
Ankstyviausi piešiniai aptinkami Babilonijos laikais.
Ši plokštė atstoja ankstyvuosius žemėlapius.
Keturi pasaulio kampai supa gyvybės medį.
Čia – deivė Naunetė.
O čia – gintaras. Susidaręs iš medžio sakų.
Jis saugo gyvybės medį.
Senovės civilizacijos jį vadina degančiu akmeniu.
Gyvybės medis negali augti be saulės.
Čia jis?
Manau, čia jis.
Labai giliai. Turite minčių?
- Parašiutas? - Ačiū, Lukai.
Tomai, nesitrauk nuo manęs.
Viskas gerai, Džeipi?
Ne. Ne visai, Mileri.
Ačiū.
Žiūrėk, ką radau.
Nieko ypatingo.
Gal ir neatrodo ypatingas.
Bet jei...
patikėtume, jis slepia jėgą, kurios nepajėgiame suvokti.
Prakeiksmas yra proporcingas palaiminimui.
Jei nesi pasirengęs palaiminimui, būsi prakeiktas.
Patariama laikytis atsargumo.
Gal toliau tęsk tu, Lukai?
Mes čia atvykome dėl tavęs, tiesa?
Tam, kad tave išgydytume.
Kol kas nesukime dėl to galvos. Nagi.
Atsiprašau, tu manęs prašai ar liepi?
Skatinu.
Tu to nori, tiesa?
Kas dedasi, Ovenai?
Bent kartą, dėl manęs, gal galėtum nesikišti?
Tu iš tiesų nesergi, tiesa?
Tu mane jau baigi susargdinti.
Bet tu nemiršti?
Mes visi mirštame. Klausimas tik, kada.
Tai, kas viduje, yra skirta vien tau, tiesa?
Tau tik reikia žiurkės spąstams patikrinti.
Nebūkim naivūs dėl to, kodėl čia esame.
Čia – vertingiausia prekė pasaulyje, Šarlote.
Eini ar ne?
Gerai.
Leisk padėti.
Lukai! Ne!
Matai, laimėsiu šį žaidimą.
Eik.
Eik!
Jo ranka gyja.
Pažiūrėkime, ar pasigydys tai.
Ne!
Kodėl neatsigėrei?
Jis – tavo.
Turiu tai nutraukti.
Palauk čia.
Išbandei maloningosios pagelbėtojos vaidmenį.
Dabar metas tapti nuosprendžio vykdytoja.
Žinai, kam jis skirtas?
Jei atsigers netinkamas žmogus, prireiks šio rakto fontanui užverti.
Fontanas gundys net stipriausias sielas,
bet po apžavais slypi žiauri apgavystė.
Jei išgersi tą grynąją energiją,
Fontanas privalės atimti gyvybę iš tų, kuriuos labiausiai myli.
Bet jei labiausiai vertini save,
nebus jokios sąveikos, jokių mainų,
tik tiesioginis ryšys su begaline galia.
Ji negailestinga.
Vieną dieną žmonija bus pasiruošusi paimti tai, ką siūlo fontanas.
Iki tos dienos žmoniją reikia saugoti.
Tomai, duok ranką.
Tomai, paskubėk.
Eikit.
Nagi. Greičiau.
Greičiau, Tomai, paskubėk.
Greičiau.
- Tomai! - Bėkit!
Greičiau.
Bėgam.
Neatsilik, Tomai.
Lukai!
Sek paskui mane čionai!
Tu sveikas?
Kaip ridikas.
Jūs?
Taip.
Ar tai buvo viskas, ko norėjai?
Ne.
Tiesiog...
viskas.
O jei nesi pasiruošęs viskam, negerk.
Eime?
Nedaug kas gali paliesti, bet nepaimti.
Ar tai reiškia...
kad esu įspūdingas?
Viskas gerai, Abasai?
Viskas puikiai?
Tiesą sakant, eilinė diena darbe.
Suradote paveikslus.
O dabar radote Oveną Karverį, nusikaltimą surengusį nusikaltėlį.
Kai kam tai patogu.
Jums mažiau darbo?
Ar medžioklė tęsis?
Aš vis dar tave medžioju?
Manau, tai priklauso nuo tavęs.
Tam tikri dalykai neturi būti surasti.
- Turi sąrašą? - O tu?
Turiu kelis sumanymus.
Jei tik nepridarysi man daugiau darbo.
Sudie, Lukai.
Ačiū, kad manęs nenužudei.
Kol kas.
Bet jei suteiksi man priežastį tave vaikytis, taip ir padarysiu.
Debse, mes gyvensime?
Kitą kartą eisiu į vidų su tavimi.
Sąžininga. Tu – ne, Merfai.
Žinoma. Radai, ko ieškojai?
Ne. Tai buvo ne tai, ko ieškojau.
Apgailestauju dėl darbo.
Apgailestauju, kad negavai savo prizo.
Gal tėtis buvo teisus.
Kai kurie dalykai turėtų išlikti dingę.
Visada yra, ko ieškoti.
Klausyk, pažįstu mieste kelis žmones, kolekcionierius.
Moka gerus pinigus. Gal galėčiau padėti tau rasti darbą.
O gal galėtume rasti ką nors pradingusio?
Turi minčių?
Aš turiu.
Išvertė Sandra Siaurodinė