Downloaded from YTS.MX
Hyvät naiset ja herrat, toivottakaa tervetulleeksi
Official YIFY movies site: YTS.MX
Frankie Quiñones!
Entä jos en tekisi muuta?
Älkää taputtako. Se olisi perseestä.
En pääsisi koskaan huipentumaan...
"Millainen show oli?"
"En tiedä. Pikkukaveri tuli sinne..."
"Jumalan siunausta, kiitos."
Pidän beatboxaamisesta.
Milloin vain.
Koomikon ammatti on yksi harvoista, joissa voi beatboxata.
Ei voi olla lääkäri.
Siis...
Sinut...
on todettu... positiiviseksi...
Siihen... siihen...
Mihin? Hitto vie.
Korkea kolesteroli. Voi paska.
"Säikäytit minut, tohtori, mutta sairaan hyvä biitti."
On hyvä olla täällä Oregonin Portlandissa.
Niin.
Olette osoittaneet minulle rakkautta jo kauan.
On kunnia kuvata spesiaalini täällä.
Niin.
Ihmiset ovat mukavia täällä.
Kävelen ventovieraiden ohi. "Hei." Mitä helvettiä?
Minäkö? "Niin, sinä. Hei." "Voi helvetti. Hei, mitä kuuluu?"
Jopa isot, valkoiset metsurit.
Jotkut näyttävät siltä kuin olisivat juuri hakanneet puita.
Minua hermostuttaa, koska olen pikkuinen kaveri.
Joskus he eivät näe minua. He törmäävät minuun,
ja minua pelottaa. "Voi paska."
Mutta he suhtautuvat siihen hyvin. "Anteeksi, pikkukaveri.
Pelkkää lihasta, ei suuntavaistoa. Törmäilen."
Miten menee? Niin sitä pitää.
Kiva nähdä iso, kotoisa hymy. Usein esityksissäni
sinne tulee kova vato.
He istuvat edessä.
Vähän kuin tämä tyyppi tässä.
- Mikä nimesi on? - Fred.
Voi paska, olet Fred. Ymmärrän.
Kiitos hymystä, Fred.
Joskus Fredin kaltaiset kovikset istuvat edessä,
mutta he ovat koko ajan...
Jos minua onnistaa, saan tällaisen.
Mietin, onko tuo yskää vai naurua. Tiedättekö?
Mutta kun heidät näkee esityksen jälkeen:
"Hei, kusipää, olet hulvaton.
Otatko kuvan minusta ja naisestani?
Älä koske häneen, tai hakkaan sinut. Olet vitun hauska.
Tosi hauska."
En nähnyt sinun nauravan kertaakaan esityksen aikana.
Olen iloinen, että nautit siitä mielessäsi.
Se on tieteellisesti mielenkiintoista, kun tekee noin.
"Minulla on tosi hauskaa.
Tosi hauskaa."
Hitto vie.
Heidän pitää opiskella sitä.
Sain kasvaa erityyppisten ihmisten keskellä.
Enimmäkseen meksikolaisten.
Meksikolaisia on erilaisia. Ymmärrän sen.
Opin sen, kun matkustelin. Emme ole kaikki samanlaisia.
Lapsuuteni meksikolaiset tekivät mielenkiintoisia asioita.
Kun meksikolainen naapuri tai sukulainen kysyi jotain
ja vastasin, he sanoivat aina:
"Hitto, tuo on hullua."
Serkkuni kysyi minulta: "Hei, primo."
Moikkasin. Hän kysyi: "Miten pääsit tänne?"
Tulin autollani.
Hän sanoi: "Hitto, tuo on hullua."
Ei, se ei ole lainkaan hullua.
Ihmiset ajavat autollaan koko ajan.
Miljardit ihmiset ympäri maailmaa. Se on kai sinusta hullua.
Terveen valkoisen naisen nauru tuntuu hyvältä.
Se on kuin juhlapyhät. Yltäkylläisyyttä.
Valkoiset naiset, kiitos tuosta energiasta.
Vakavasti puhuen, joskus kun olen masentunut tai allapäin,
menen brunssille yksin johonkin kivaan paikkaan
kuullakseni naurua ja saadakseni motivaatiota.
Laskut on maksettu.
Vittu, kiitos, mija. Onneksi olkoon.
Mikä elämä.
Kaikki ravinteet alusta asti. Laadukasta.
Terveyden kuulee naurusta.
"Haetaan toinen mimosa, ämmä."
"Olet yksi vitun huora. Rakastan sinua."
Se on mahtavaa. Nastaa.
Pidän valkoisista tytöistä.
Tapailin valkoista naista melkein neljä vuotta.
Hän oli hippi.
Pidämme yhä yhteyttä. Siisti tyyppi.
Pössyttelimme yhdessä ja juttelimme paljon.
Tapasimme avoimessa mikki-illassa. Siitä on vuosia.
Aioin työstää juttuja,
ja se osoittautui avoimeksi illaksi,
jossa voi tehdä mitä vain, kuten komediaa,
musiikkia tai puhuttua runoutta.
Hän meni lavalle ja teki sen.
Hän tuli lavalle kristalliensa ja energioidensa kanssa.
Sitten hän esitteli itsensä.
Emme olleet valmiita siihen.
"Nimeni on Sun Diamond." Me kirosimme.
Sun Diamond on ihan tosissaan.
Hän ei tuhlannut aikaa.
Hän meni suoraan asiaan: "Galaksienvälisiä muistoja.
Muutan ikuisiin galakseihin.
Eksyin aiheesta.
Hyvänen aika, mikä tämä on?
Olen tornadossa.
Mutta olen keskellä, missä on rauhallista ja liikkumatonta.
Sadepisarat tippuvat kämmeneeni ja sieluuni.
Hyvänen aika, mikä tämä on?
Mikä se on?
Auringonkukan terälehti, joka putoaa hellästi usvan läpi.
Minne se putoaa? Jalkani päälle,
joten potkaisen sen ylös. Takaisin sieluuni.
Hallitse. Hallitse, hallitse.
Viettele. Sun Diamond."
Mietin: "Mitä vittua tuo oli?"
Minusta tuntui pahalta.
En tiennyt, mitä hän yritti sanoa.
Mutta se viehätti minua.
Mitä vittua tuo on? Annetaan palaa.
Jotain erilaista.
Sinä iltana, kun tapasin hänet, olin tosi kiitollinen.
Koska sinä iltana opin häneltä.
Ei tarvitse ymmärtää jotain täysin
harrastaakseen seksiä sen kanssa.
Pitää vain keskittyä positiivisiin viboihin.
"Vittu, kiitos, mija."
Yhteys tuntuu hyvältä.
Tapailin kerran eläintenhoitajaa.
Tositarina. Se oli upeaa. Käytin deittisovelluksia.
Laitoin etäisyyden ikuisuudeksi.
Ruksasin kaikki kiinnostavat kohdat. Pidän kaikesta sellaisesta.
Se oli epätoivoista aikaa.
Se nainen oli Santa Barbarasta. Töissä eläintarhassa.
Hän ajoi Los Angelesiin hengaamaan kanssani.
Se on joskus neljän tunnin ajomatka.
Nauroimme paljon yhdessä.
Hän piti eläimistä ja muusta. Se oli hauskaa.
Seksi oli mielenkiintoista,
koska hän alkoi kysellä eläinäänistä.
Hän halusi, että opin eläinpelini.
Se oli hänen tekniikkansa. Kiusallista minulle,
koska se oli uusi suhde.
Yritin tehdä sen. Olin päällä huohottamassa.
Hän kysyi: "Oletko valmis?"
"Valmis mihin, mija? Teemme sitä jo."
Hän sanoi: "Ei, visailuun." Sanoin: "Ai niin, siihen."
Hän sanoi...
"Vittu, en tiedä. Onko tuo punarinta?"
Sitten hän pääsi edistyneelle tasolle. Se sekoitti pääni.
"Kuulostaa eksoottiselta. Onko tuo tasmanialainen ara?"
Sitten hän sanoi...
"Onko tuo aasi?"
Hän sanoi: "Ei, se olen minä, höpsö." Sanoin: "Voi helvetti."
"Onpa mielenkiintoinen olento."
Oli mahtavaa kuulla ne äänet hänestä
sellaisina hetkinä.
Ryhmässämme oli aina yksi tyttö, joka julisti, miten hän vetää lärvit.
"Tänään vedän lärvit.
Lapsenvahti on maanantaihin asti." Kolme päivääkö?
Sinulla on lapsia. Tuo on hullua.
Hänet piti aina kantaa ulos klubilta
tai baarista.
Yleensä se oli joku serkuistani.
Monet naisserkkuni ovat isompia.
Ei siinä mitään, mutta he tykkäävät bilettää.
He innostuvat.
Klubin valot syttyvät, korkkarit kädessä, jalkapohjat likaisina.
He tunteilevat. "Olen sekaisin. Kanna minut. Olemme perhettä."
"Olet liian painava.
Hullua, että pyydät. Olen pieni.
Loukkaannun."
Pidän gorditoista. Ei mitään heitä vastaan.
Valkoiset ajattelevat: "Hitto, hän alkaa meksikolaiseksi."
Se oli vitsi.
- Kaverini täällä. Mikä nimesi on? - Marco.
Yrititkö tehdä siitä eksoottisen? "Mark-oh."
Tiedätkö, mikä jaina on?
Joo, se on nainen.
Juuri niin. Varo, Marco.
Jaina on mimmi, tyttö. Kerron niille, jotka eivät tiedä.
Gordita on isompi jaina. Siinä ei ole mitään vikaa.
Torta tarkoittaa "voileipää".
Se on slangisana jainalle, joka on yhtä iso kuin gordita,
mutta paljon aggressiivisempi.
He hyökkäävät kuin laitapuolustajat.
"Hoidetaan homma." "Voi paska."
Se energia on uskomatonta.
Silloin, kun join vähän liikaa,
olin baarissa ja juttelin tosi kivan gorditan kanssa.
Nauroimme ja pidimme hauskaa.
Hän sanoi: "Frankie, minua nolottaa.
"Läikytin juomaani päälleni." Sanoin: "Niin minäkin."
Pystyin samastumaan siihen.
Hän sanoi: "Mennään bailaamaan baarin sulkeuduttua."
Sanoin: "Hitto, sehän sopii."
Sanoin asuvani serkkuni kanssa, mutta meillä oli omat huoneet, ei hätää.
Hän sanoi: "Hyvä. Käydään lähikaupassa."
Sanoin: "Minulla on jo kondomeja
ja kaikkea, jotta olemme terveitä ja turvassa."
Hän sanoi: "Ei, vaan minulla on nälkä."
Sanoin...
Hän otti minut maailmaansa.
Sieltä saa tuoretta ruokaa.
Lähikaupasta kello 2.33. Menimme sinne.
Hänellä oli korttiavaimenperä.
Hän oli 7-Elevenin kantajäsen. Kysyin, kävikö kortti koko maassa.
Hän sanoi: "Joo, kaikissa paikoissa." Hitto vieköön.
"Mennään jonnekin."
Menimme 7-Eleveniin ja saimme alennusta.
Ostimme pizzaa, kanansiipiä ja hilejuomia.
Palasimme talolle, ja hän oli mahtava.
Hän oli hauska.
Hänellä oli kaunis hymy. Vain isompi.
Hän osasi liikkua ja kaikkea.
Sitten hän muutti musiikkia ja hidasti sitä.
Hän vihjasi haluavansa tehdä seksuaalisia juttuja.
Olin ihan... Hermostuin vähän.
Mutta sitten... Tositarina. Hän otti kanansiiven.
Ne olivat tuoreita, ja siitä nousi vielä höyryä.
Hän heilutteli sitä ympäriinsä. Seurasin höyryä kuin...
Katseemme kohtasivat sen läpi.
Ajattelin: "Voi paska."
Hän sanoi: "Tule heti tänne."
Mietin: "Mitä vittua?"
Hän piti katsekontaktin ja sanoi:
"Älä ole ämmä, vaan tule tänne." Minua hirvitti.
Lähestyin häntä näin.
En ole mikään ämmä.
Hän sanoi: "Haukkaa pala."
Maistoin sitä, ja siipi oli hyvää.
Sillä lailla, 7-Elevens. Se oli hyvää.
Sitten hän tarttui takaraivooni ja työnsi sen luuhun...
Sitten aloimme flirttailla luun ympäriltä.
Carnen ympärillä.
Teimme Kaunottaren ja Kulkurin kanansiipien kera.
Nyt se alkaa.
Kamu.
Kun siipi oli syöty, hän työnsi minut sängylle.
Hän teki näin. Sanoin: "Hitto."
Sitten hän nousi päälleni. Olin puolustuskyvytön.
Sitten minua alkoi jännittää. "Olen pieni, ja hän on isompi."
Mutta sitten tunsin lämpöä.
Tuntui kuin minua halattaisiin joka suunnasta.
Siinä vaiheessa tarvitsin sitä.
Kiitin Jumalaa sielustani ja hengestäni.
Olin ansassa kuin pieni hodari, mutta onnellinen.
Sitten serkkuni avasi oven.
Hän sanoi: "Hei, primo." Moikkasin.
Hän sanoi: "En näe sinua."
Sanoin: "Ei hätää. Olen alla, mutta hengitän.
Minulla on hauskaa."
Hän sulki oven, ja jatkoimme iltaa.
Kaadoimme jäähilejuomia toistemme päälle. Siinä ei ole mitään väärää.
Kahden sinkun yhteys.
Inhoan sitä, kun ihmiset tuomitsevat.
En tuomitse häntä eikä hän toivottavasti minua.
Hän varmaan soitti ystävilleen:
"Muhinoin pikkukaverin kanssa."
Hauskanpito on sallittua.
Pidetään asiat tärkeysjärjestyksessä ja hoidetaan hommat.
Opin sen äidiltäni ja isältäni. Rakastan vanhempiani.
Olemme läheisiä.
He saivat minut nuorena, ja nyt olemme kavereita.
Heillä oli aina positiivista energiaa talossa.
He pitivät sen positiivisena. "Positiivisuutta, Frankie."
"Joo, äiti."
He hakkasivat minut silti.
"Helvetin positiivisia viboja."
Aloita kiitollisuudella.
Ne ovat hyviä viboja.
He tekivät kovasti töitä.
He puursivat lastensa takia.
Meillä oli ongelmia laskujen kanssa.
Vesi- ja sähkökatkot olivat lapsuudessamme yleisiä.
Isäni opiskeli puusepäksi.
Hän löysi vesipostin avain,
ja kun vetemme katkaistiin, hän väänsi sen takaisin päälle.
"Käykää äkkiä suihkussa." Sitten pois päältä.
Menimme kirkkoon: "Olemme hyviä ihmisiä."
Mutta kun sähköt katkaistiin, äitini oli valmis.
Sen tietää, kun saa pinkin lapun.
Hänellä oli vanhanaikainen mankka, jossa oli DD-paristot.
Hän toi sen olohuoneeseen ja sytytti kynttilöitä.
Minä ja siskoni pidimme tanssibileet.
Se oli kuin leikkitelttailua.
Äitini sanoi: "Olet pikku isojalkani."
Musiikki on niin väkevää.
Se on voimakasta. Totta hitossa.
Päivä voi olla karsea,
kamalin päivä ikinä: "Hitto, elämäni on syvältä."
Yhtäkkiä auto ajaa ohi soittaen omaa jamiani.
Ajattelen: "Hitto, kyllä tämä tästä.
Voin yhä kävellä."
Äidilläni ja isälläni on yhä jameja kotona.
He soittavat kaikkea. Salsaa,
rancheroja, mariachia, cumbiasia, vanhoja kappaleita, jopa rokkia.
Heidän uskontonsa on vanhanaikainen funk.
Se on heidän juttunsa.
He menivät Rick Jamesin hautajaisiin.
Siskoni nimi on Teena Marie.
Niin se on.
Heillä oli kolme chihuahuaa nimeltä Earth, Wind ja Fire.
"Hitto, tajuamme. Te pidätte tästä."
He säilyttivät positiivisen energian,
ja me etenimme ylöspäin.
Siirryimme yhden makuuhuoneen asunnosta lähiöön.
Mietin, että hitto, siellä oli valkoisia. Olin ihan...
Muistan, kun sain rullaluistimet.
Suvun ensimmäisenä. Serkkuja riitti.
Olin ensimmäinen, jolla oli rullaluistimet.
Serkkuni eivät suuttuneet. "Hän tekee sen vuoksemme."
Äitini alkoi kadehtia elämää, jonka hän ja isäni tarjosivat minulle.
On sekopäistä nähdä vanhemman kadehtivan tarjoamaansa elämää.
Äitini on slummista. Hän oli köyhä.
Hän näki minut rullaluistimilla.
Yritin rullaluistella pois. Hän sanoi: "Hei." Käännyin.
Hän sanoi: "Sinulla on pieni valkoinen ystävä."
"Joo, äiti. Hän on siisti ja mukava."
"Sinulla on rullaluistimetkin. Vau."
"Sinä ja isä ostitte ne minulle."
Hän sanoi: "Tule tänne." Luistelin sinne.
Hän sanoi: "Älä unohda, mistä helvetistä tulit."
Sanoin rakastavani häntä. "Samoin."
Mietin: "Voi paska, se oli outoa."
Se on todellista. Hän pitää minut nöyränä.
Vaikka meillä oli hyvä elämä, meillä oli ongelmamme.
Sitä haluaa paeta juttuja lapsina. Minäkin. Niitä haluaa paeta.
Sitä yrittää paeta, eikä meillä ollut varaa mennä Aspeniin.
Aloin tehdä hahmoja.
Aloin muuttua muiksi paetakseni. "Olen nyt tämä."
Etsin kaiken mahdollisen.
Löysin vanhan sprinklerin pään.
Leikin, että se oli mikrofoni. Esiinnyin.
Matkin ihmisiä.
"Olen pieni meksikolainen James Brown."
Sanoin: "Hei! Órale, vau."
Jatkoin hahmojen kehittämistä.
Osa heistä on jo tuttuja. Päätyyppini on Creeper.
Hän on kaverini.
Hän on cholo-kunto-ohjaaja.
Hänellä on CholoFit-treeniohjelma.
Sillä saa tuloksia.
Sain ideoita ihmisiltä ympärilläni.
Creeper tuli isältäni.
Hän oli vanhan koulukunnan tyyppi. Dickies-prässit,
Chuck Taylorit, valkoinen t-paita tai Pendletonit.
Aina hiusrasvaa. Three Flowers.
Aina lowrider. Vuoden -65 Impala, jossa oli ketjuratti.
Lihaksikkaat käsivarret ilman ohjaustehostinta.
Uhraus ulkonäön takia.
Hänen paras ystävänsä kastoi minut. Ninoni, kummisetäni.
Hän oli Viejitos-autokerhon puheenjohtaja yli 30 vuotta.
Aina kulttuurin positiivisella puolella.
Isäni oli positiivisimpia tuntemiani ihmisiä.
"Ahkeroi, kohtele ihmisiä kunnioittavasti."
Sanoin: "Hyvä on." "Tai saat selkääsi." "Selvä, iskä."
Niin. Hän on se tyyppi.
Vaikka hän on positiivinen ihminen, hänellä on menneisyys kuten monilla.
Kerran törmäsimme hänen vanhaan kaveriinsa Henryyn.
Henry muisteli vanhoja äitini kuullen.
Se meni äkkiä oudoksi.
Kamut tekevät joskus niin. Meidän pitää lopettaa.
Mutta siitä on kauan.
Olimme ostoskeskuksessa koko perheemme kanssa.
Olin pieni lapsi.
Siskoni oli siellä. Hänkin oli pieni.
Sitten isäni, äitini eli isän vaimo ja...
Niin.
Isäni törmäsi ystäväänsä Henryyn, joka oli ontuva pullukka.
Kuulimme hänet ostarin toiselta laidalta.
"Hei, Lorenzo." Isäni kääntyi ympäri.
"Henry?" "Tiesin, että se olit sinä. Mitä kuuluu?"
Isäni sanoi: "Ihan hyvää."
"Muistatko, kun menimme Tijuanaan?
Vedimme kunnon lärvit."
Isäni sanoi: "Niin, mutta siitä on kauan.
Minulla on nyt perhe, vaimo tässä."
"Olit niin sekaisin, että muhinoit sen naisen kanssa.
Muistatko? Hänellä oli yksi jalka."
Isäni sanoi: "Ei, se en ollut minä."
"Se olit sinä! Jätit oven raolleen, jotta voimme katsoa.
Pidit hänen toista jalkaansa ylhäällä."
Isäni sanoi: "Helvetti, kamu."
Äitini oli punainen ja korvista nousi savua. Hän oli vihainen.
Kiusallinen hetki,
mutta minä ja siskoni katsoimme toisiamme.
Hitto, isä oli ollut yksijalkaisen jainan kanssa.
Se on aika siistiä. Yksi rakkaus.
Minäkin kävin läpi pienen cholo-vaiheen.
Olin töissä kirpputorilla isäni kanssa.
Hän herätti neljältä lauantaiaamuna.
Sellaista ei halua tehdä lapsena. Ulkona oli vielä pimeää.
Mutta kirpputorille piti jonottaa, jotta sai hyvän paikan.
Myimme laillisia kasveja.
Sieltä sain ekat Dickiesini, valkoisen t-paitani.
Halusin olla kavereiden kanssa ja jutella cholojen kanssa.
Vein sen kotiin, ja äiti sanoi: "Et laita noita päällesi."
Isä sanoo: "Anna hänen olla. Jos teet sen, tee se oikein, mijo."
Hän herätti puoli kuudelta aamulla.
Hän pakotti silittämään Dickiesini.
Paita piti laittaa housuihin. Kestin pari kolme kuukautta.
Mutta ihastuin väärään mimmiin, ja kimppuuni käytiin vessassa.
Päässäni on 12 niittiä.
Sanoin heti: "Taidan ryhtyä esiintyjäksi."
Vaihdoin takaisin Bugle Boy -farkkuihin ja sortseihin.
Osa perheestäni uskoi minuun, suurin osa ei.
Mutta olen tehnyt tätä kauan.
Kohta 20 vuotta.
Ja kyllä, kiitos.
Muistan ajan kymmenen vuoden jälkeen.
Tartuin mikkiin 25-vuotiaana. Olin jatkanut kymmenen vuotta.
Olin 35-vuotias, persaukinen ja nukuin kaverini sohvalla.
Hän veloitti 200 dollaria kuussa, koska hän uskoi minuun.
En saanut ketään raskaaksi. Jahtasin unelmiani
ja olin nälkäinen esiintyjä.
Se oli outoa monelle suvussani. Kummallakaan puolella
ei ole 35-vuotiasta lapsetonta miestä.
Se oli kiusallista varsinkin isäni äidille.
Rauha hänen sielulleen.
Hän oli aito, mutta puhui soopaa päivät pitkät.
Hän istui nojatuolissa ja puhui paskaa.
Hän ei osannut selittää, miksi olin 35-vuotias ja lapseton.
Hän alkoi sanoa muille, että olen homo.
Minun piti selittää hänelle: "Ei, isoäiti. Sen voi vetää ulos."
Hän katsoi minua ymmällään."Que?"
Hän ei ymmärtänyt sen tiedepuolta.
"Mitä?"
Mutta onneksi aloin menestyä 36-vuotiaana.
Aloin tienata rahaa tv:ssä ja kiertueilla.
Aloin maksaa laskujani.
Omistan talon Los Angelesissa, jossa synnyin.
Tiedättehän. Ei tarvitse tehdä tuota.
Se on vain yhden makkarin asunto. Mutta minä omistan sen.
Ja se on kaksikerroksinen.
Olen täällä alhaalla,
mutta haluan ehkä mennä ylös.
Se vaihtoehto on tarjolla.
Mutta minulla on iso suku. Paljon serkkuja.
Paljon primoja.
Isä on meksikolainen, äiti alkuperäisväestöä.
Olemme hedelmällisiä molemmilta puolilta.
Isovanhemmillani on paljon lapsia,
joten tapaan uusia serkkuja joka vuosi.
Varsinkin päästyäni televisioon.
"Uskoimme sinuun aina, serkku.
Saammeko ilmaisliput?"
"Mikä nimesi on?"
Siistiä, kun he voivat vahvistaa sen.
"Olet 38, mutta tapaamme ensimmäistä kertaa."
Mutta pidän siitä. Monista meistä tuli läheisiä.
Suuri osa, mutta meitä on paljon,
joten jotkut ovat tyhmiä.
Yksi serkkuni on aika tyhmä.
Hänellä ei ole töitä,
joten se on tuplaisku.
Mutta hän on meistä ensimmäinen, joka haluaa aina puhua
maailman aiheista, politiikasta ja sen sellaisesta.
Meidän pitää sanoa: "Hei, rauhoitu.
Tarvitset työpaikan, jotta voit puhua niistä."
Mitä?
Mutta typeryydet minä kestän.
Tietämättömyys on eri asia.
Puhun paskaa sille hölmölle.
Hän laukoo yhä tylsiä homofobisia kommentteja:
"Olet homo. Tykkäätkö sellaisesta? Tykkäät."
"En tykkää. Mitä sinä teet?
Olemme Targetissa.
Käyttäydyt oudosti. Ihmiset tuijottavat."
Vaikka hän on tyhmä, hän on silti primoni,
sukulaiseni ja muuta.
En pääse hänestä, joten yritän auttaa.
Pari viikkoa sitten vein hänet lounaalle.
Se oli tiistai. Tiesin, että hän olisi vapaa.
Ajoimme kadulla.
Hän laukoi typeriä kommentteja.
Ajoimme sushilounaalle.
Ehkä ateria auttaa hänen typerää mieltään.
Näimme kaksi miestä käsikkäin.
Se ei ole iso juttu, mutta hän oli etupenkillä.
Hän näki miehet.
Hän katsoi minua. Kysyin: "Mitä nyt?"
Hän sanoi: "No, tiedäthän."
Sanoin: "En tiedä."
Hän sanoi: "He ovat käsikkäin matkalla homohommiinsa ja muuta."
"Mihin homohommiin?"
"Köyrivät varmaan."
Sanoin: "Ymmärsinkö oikein? Kuvittelet heidät köyrimässä."
Hän on ihan...
Sanon: "Olet homoin hölmö tässä tilanteessa."
Se oli surullista. Selitin hänelle:
"Ainoa seksuaalinen toiminta on juuri nyt mielessäsi. Hullua."
"Mitä?"
Tyypit olivat käsikkäin. He ajattelivat kai unohtuneita avokadoja.
"Randallin synttärit. Mitä lahjaksi? Randall on koiramme."
"Heillä on paljon muutakin tekemistä kuin köyriminen."
Hän teki laskelmia typerässä päässään:
"Taitaa heillä olla muutakin tekemistä."
Heidän pitää syödä ja kaikkea. Se on hullua, toope.
En pelaa sitä peliä.
Heidän pitää antaa olla oma itsensä.
Minulla oli setä, jonka luulin olevan homo.
Käskin tulla kaapista.
"Perhe moittii sinua,
mutta monet meistä tukevat sinua."
Hän päätyi naimisiin.
Hänellä on nyt kolme lasta. Hän voi silti olla homo.
Hän vain onnistui siinä.
Lapsuudessani suvulla oli grillijuhlia aina viikonloppuisin.
Hän kävi jalkapalloturnauksissa.
Hänen pelisortsinsa olivat lyhyet, mutta jalat olivat lihaksikkaat.
Hän hyppi aina ympäriinsä. Hänellä oli meksikolaisten takatukka.
Sanoin: "Pysy paikallasi. Yritän antaa ruokalautasen."
Miten menee?
- Hei, Frankie. Olen Losista. - Miten menee?
Miksi valkoihoinen puhuu noin?
Oletko meksikolainen? Olet güerito.
Hitto, tuo on hullua.
Kiitos, että tulit.
Arvostan sitä.
Güeritoja riittää. Meillä on Canelo.
Se on hullua. Siksi sekoan.
Kun tapaa hippejä, ja Luoja heitä siunatkoon.
Tapailin yhtä melkein neljä vuotta.
Usein heidän talonsa on vähän likainen.
He haluavat tuoda maata sisälle.
Heillä on aina jokin kyltti etupihalla
tai tarra ikkunassa, jossa lukee: "Pelasta maapallo."
Hitto. Putsaa talosi.
Sellainen kyltti on hullu.
Meidän pitäisi kohdella maapalloa hyvin.
Se on tärkeää. On itsekästä ajatella, että hallitsemme planeettaa.
Planeetta on ollut täällä miljardeja vuosia.
Dinosaurukset voittivat jo. Ne olivat täällä 165 miljoonaa vuotta,
me kuusi miljoonaa.
Ikävää sanoa, mutten usko, että kestämme 159 miljoonaa vuotta lisää.
Sekoan siitä. Dinosaurukset, 165 miljoonaa vuotta.
"Me johdamme tätä." T. rex oli pomo, oikea gangsta.
"Minä johdan tätä hommaa." Vaikka se oli voimakas,
se ei voinut läimiä eukkonsa ahteria
tai tarttua tätä vyötäröstä pikku eturaajojen takia.
Dinomunaa riittää, mutta ei voi läimäyttää persettä.
Siksi se karjui koko ajan.
Se oli raivona. Tuossa se olisi...
Muut dinosaurukset nauravat.
Pari lentoliskoa puussa: "Katso, serkku. Toope ei voi läimäyttää persettä.
Voi paska. Se kuuli. Menoksi."
Niin todella tapahtui.
Hullua ajatella. Miljoonia vuosia.
Koskaan ei tiedä, mitä tapahtuu.
Vuoden 2019 lopussa aloin säästää rahaa.
Ajattelin: "Vihdoinkin vuosi 2020 tulee."
Sain asunnon sen vuoden helmikuussa. "Tästä tulee vuoteni."
Ja sitten... ei.
Se oli vitun sekopäinen vuosi.
En unohda sitä koskaan.
Olin kiertueella ystäväni Craig Robinsonin kanssa.
Olin Buffalossa.
Se oli maaliskuun 10. tai 11. päivä.
Katsoimme hotellin aulassa uutisia. "Mistä te puhutte?
Suljetaanko kaikki oikeasti?"
Se oli viimeisiä lentoja New Yorkin JFK:lta Los Angelesiin.
Kaikki joutuivat kulkemaan portaita.
Pääsimme kuitenkin perille.
Kenttää suljettiin jo.
Soitin perheelleni. "Pääsin takaisin. Olen kentällä ja tulen sinne.
Selviämme tästä yhdessä."
He sanoivat: "Ei, puhut hulluja."
Esiinnyit lavoilla, tapasit ihmisiä
ja juttelit kaikille lentokentällä. "Positiivisia viboja."
He sanoivat: "Pidä positiiviset vibat itselläsi.
"Emme tiedä, mitä tämä on." Sanoin: "Hyvä on."
En pärjää kovin hyvin yksin.
Voin asua yksin, mutta tätä pitää saada. Ihmisten energiaa.
Sitten voin syödä yksin.
Mutta kun seinät kaatuivat päälle, aloin ajatella outoja asioita.
Mitä olemassaolo tarkoittaa? Kuolemme kuitenkin. Helvetin T. rex.
Sitten ajattelin myönteistä puolta.
Ehkä voin kehittää itseäni.
Aloin tehdä sitä.
Aloin juoda teetä. En juo teetä.
Luin elämänohjekirjoja, yritin kohdata riivaajani
ja tulla paremmaksi ihmiseksi, mutta ei.
"Paskat, haluan bilettää."
Kävin läpi saman kuin monet.
Vedin pollan sekaisin.
Tilasin juomia kämpille ja yritin selvitä klo 13 asti.
Helvetin happy hour. "Hei!"
Kompuroin portaissani. "Pandemia."
Yhtäkkiä minä ja läheiseni olimme tieteilijöitä ja lääkäreitä.
Se oli kamalaa aikaa.
"Luin artikkelin sen tarttumisesta."
Turpa kiinni. Et tiedä paskaakaan.
Mutta luin yhden jutun...
Jotkut teistä ovat ehkä lukeneet sen.
Artikkeli näytti aidolta. Siinä oli kaavio:
"Jos tunnet altistuneesi koronalle,
poista se kokaiinin avulla."
Se oli aito. Tieteelliset faktat tukivat sitä.
Sanoin, etten halua saada tartuntaa.
Minun pitää toimia fiksusti.
Tekstasin serkulleni, jolla on hyvä laskupää.
Hän myy kokaiinia.
Tunnin sisällä postilaatikossani oli kasipallo.
Pelasin varman päälle.
Laitoin kertakäyttöhanskat käteen.
Menin postilaatikolle. Toin tilauksen keittiööni.
Laitoin sen pöydälle ja jaoin sen. Laskin maskini.
"Tapa korona. Internet käskee pysyä kotona.
Olet hyvä ihminen."
Kokaiinin käyttäminen yksin on varoitusmerkki.
Pikkukaverin homma meni äkkiä oudoksi.
Yritin tappaa koronan oikeasti.
Hikoilin ilman paitaa kuin pieni riiviö.
"Koronavirus ei tehoa meikään. Pysyn kotona."
Pitelin tequilapulloani kuin vauvaa.
Mitä helvettiä sinä teet?
Aloin olla tosi yksinäinen.
Kännissä, pilvessä ja yksin. Se ei päädy hyvin.
Olen tehnyt näitä töitä jo kauan.
Aloitimme YouTube-videoilla yli 20 vuotta sitten.
Jostain on aloitettava.
Alussa olimme kokeellisia.
Työskentelin parin tyypin kanssa. Erästä videota varten ostin tekopeffan.
Kuin kopio pornotähden peffasta. Tulee laatikossa.
Siinä on reikiä, mutta hankimme sen komediaa varten.
Ne maksavat 400-500 dollaria.
En heitä sitä pois noin vain.
Ehkä sitä käytetään toiseen videoon.
Se oli sekalaisten tavaroiden laatikossa.
Muutin asunnosta toiseen 15 vuoden ajan.
Se päätyi nykyiseen asuntooni. Ja...
Koska asun Hollywoodissa,
oli hurjaa nähdä Sunset tai Hollywood Boulevard tyhjänä.
Kuin elokuvissa. Muualla sama juttu.
Mietin: "Paska, baarit ovat kiinni."
Olin silloin sinkku. Olen yhä sinkku, mutta...
Mutta se oli rankkaa.
Minulla oli vaikeaa. Olin yksinäinen.
Pyörin sängyssäni toisessa kerroksessa.
Huolin minkälaisen jainan hyvänsä.
Olin niin yksinäinen, että sattui.
Sitten aloin ajatella, että siellähän on se peffa.
Se on siinä laatikossa.
Yritin taistella vastaan. Ihan totta.
Sanoin: "Älä tee sitä."
Aloin ajatella perhettäni.
"Äiti ja isä ovat köyhistä oloista. Slummista.
He uhrasivat paljon antaakseen minulle mahdollisuuksia.
En usko, että tämä on yksi niistä."
Mutta jääkaapin voi siivota vain niin monta kertaa, vai mitä?
En tiedä, miksi tein sen.
Otin sen esiin ja laitoin sen tyynylle
esitelläkseni sen itselleni. "Siinähän sinä."
Tunsin oloni epävarmaksi.
"Pitäisikö käydä suihkussa?"
Se näytti hyvältä.
Kävelin sen ympäri.
Monet teistä ovat nähneet niitä. Jalat on katkaistu tästä, vyötärö tästä.
Se näyttää kannolta, mutta siinä on pakarat.
Olin ihan sekaisin siitä.
Minulla oli aikaa.
Olin kuin breaktanssija, joka odotti oikeaa biittiä.
"Tässäkö se on?"
Sanoin: "Ei voi olla. En tee tätä outoa paskaa."
Mutta kyllä, menin sinne.
Ei.
Pieni koksua vetänyt meksikolainen, joka painoi peffaa.
Ei noin aggressiivisesti.
Hidastettuna, koska olin 92-prosenttisesti surullinen.
Elämäni, maailma, tekoni sillä hetkellä.
Olin surullinen siitä.
Mutta ne kahdeksan prosenttia pitivät minut mukana.
Yritin puhua itselleni: "Älä sure.
Ihmiset tekevät tätä. Siksi näitä tuotteita tehdään.
He ostavat niitä ja tekevät tätä. Eikö tunnu hyvältä?
Se tuntuu hyvältä."
Lopussa oloni oli outo. En tiedä, olisiko pitänyt tuntea niin.
Se oli varmaan turvallisinta, mitä voin tehdä.
Hyppäsin peiton alle dramaattisesti sanoen: "Ei."
Kun heräsin aamulla, toivoin,
että se oli vain pahaa unta.
Mutta kun heräsin, valo paistoi kaihtimien läpi kuin elokuvassa.
Auringonsäteet pakaroilla, jotka katsoivat minua.
"Hei, olen nyt naisesi." Mitä helvettiä?
Tämä on hullua.
Ajattelin, että heidän pitää vain puhdistaa ilma.
Pari kuukautta, mitä se sonta ilmassa olikin.
Kuvernööri sanoi, että se vie kauan. Minä kirosin.
Peffa ei palannut kaappiin. Siitä tuli kaveri.
Minulla oli iso peffa, jonka jätin esille.
"Paleleeko? Haluatko huovan?"
Aloin puhua hänelle.
Nimesin sen Bruceksi,
jotta pysyisin järjissäni.
Olin kuin Tom Hanks
ja hänen lentopallonsa Wilson.
Paitsi että minulla oli pakarat. "Me selviämme tästä."
Niiden puhdistaminen on nöyryyttävää.
Jotkut teistä tietävät. Tiedän sen.
Se on sisältä hevosenkengän muotoinen.
Se pitää huuhdella pepusta vaginan kautta.
En tehnyt sitä kotona. En ole mikään elukka.
Vein sen takapihalle.
Tungin letkun reikään, mutta surullisena.
Vein sen sisälle. "Hei, uusia alkuja."
Sitten sanottiin, että se kestää ainakin vuoden. "Mitä?"
Ajattelin, että tarvitsen jotain uutta selvitäkseni,
koska se oli ollut pahvilaatikossa yli 15 vuotta ja oli vähän hauras.
Siitä tuli kiintoisaa. Osalla teistä voi olla kokemuksia.
Menin Amazonin seksileluosastolle etsimään kumppania.
90 % kaikesta oli loppuunmyyty.
Ajattelin: "Voi paska, en ole yksin."
Tunsin yhteyden maailmaan.
"Koemme tätä paskaa. Hullua."
Mutta yksi asia, joka oli vielä saatavilla,
oli termospullo.
Hyvännäköinen. Musta kromireunalla.
Kuin toimitusjohtajan termospullo.
Mutta sisällä on panocha, vagina. Sitä ajattelee: "Voi paska."
Kukkuluuruu, tiedättehän.
Tilasin sen kesken karanteenin. Amazon toi sen ovelle seuraavana päivänä.
Menin sinne kertakäyttöhanskoissani.
Onneksi olkoon. Se oli elämäni.
Olin kotona kännissä termospullon kanssa ja puhuin pakaroille.
"Maailma on hullu. Mikä trippi. Selviämme tästä."
Minulla on iso olohuoneen ikkuna.
Aioin sulkea verhot.
Olin valmis siihen. Ostin sen juuri.
Olin melkein ikkunalla, kun naapurit kävelivät ohi.
Kirosin.
Asun kivassa talossa. Mukavia valkoisia naapureita,
jotka tuovat ruokaa.
"Freddy teki ylimääräistä." Mahtavaa.
Ajattelin: "Jäin kiinni."
Olin ilman paitaa. Olin kokapäissäni.
Pitelin termospulloa nolona.
He vain vilkuttivat kivasti. "Frankiella on kahvia."
Ei, aion panna tätä.
Sen sisällä on vagina.
Kiitos, että sain olla haavoittuvainen kanssanne.
Silloin tiesin, että minun pitää mennä vieroitukseen.
Olin ihmeissäni.
Kaikilla on oma pohjansa,
mutta minun pohjani oli silikonia.
Olin jo säästänyt vähän rahaa.
Halusin sijoittaa itseeni. Menin mukavaan paikkaan Utahissa.
Mormonit johtavat koko Utahin osavaltiota.
He eivät saa juoda kahvia eivätkä alkoholia,
joten he käyttävät huumeita.
He auttoivat raitistumaan.
Mukavat tilat. Siellä oli jopa hevosia.
Siellä on hevosterapiaa. Niiden kanssa kävellään.
Hevoset tuntevat energian. "Olet sekaisin."
"Mistä tiedät, heppa?" Saamari soikoon.
Ne tunsivat elämäni.
Se on tieteellisesti hullua.
Helkutti. Siellä pidettiin perheviikko.
Kutsuin äitini ja isäni sinne.
He tekivät tulipiirin.
Tämä on hullua.
Siinä istutaan polvet vastakkain puolison tai läheisten kanssa.
Vanhempani istuivat minua vastapäätä.
Piirissä oli muitakin perheitä.
Kaikki olivat valkoisia. Se oli kallis paikka.
Hei, olin menestynyt.
Se oli hyvin tunteellista.
En olisi kuvitellut vanhempieni tekevän sellaista.
Mutta se piti tehdä.
Olin menettämässä kaiken. Olin menettämässä elämäni.
Ajattelimme hoitaa sen prosessin.
Tehdään se sitten.
Istuimme siellä polvet vastakkain.
Ihmiset ympäröivät meidät.
Sitten siellä oli terapeutti.
Hän alkoi ohjata: "Käsitellään traumaa ja puhutaan ongelmistasi."
Katselin ympärilleni hermostuneena:
"Köyrin gorditoja.
Sukulainen käytti minua hyväkseen.
Panin tekopeffaa ja termospulloa."
Hän sanoi: "Hyvänen aika. Mitä sanoit?"
Sanoin: "Termospullon sisällä on vagina."
Hän sanoi: "Ei, se toinen juttu."
Olisi pitänyt soittaa niille gorditoille.
Hän sanoi: "Ei, se toinen juttu." "Sukulaisen hyväksikäyttökö?"
Hän sanoi: "Kyllä, puhutaan siitä."
Sanoin, etten oikeastaan puhu siitä.
Puhutaan hyvistä jutuista.
Hän sanoi: "Ei. Oletko puhunut siitä kenellekään?"
Sanoin olleeni kerran sekaisin ja tunteellinen.
Kerroin kamulleni hyväksikäytöstä.
Se sekoitti pääni. Hän sanoi: "Hei, älä puhu homojutuista."
Kysyin: "Mitä minä sitten teen?"
Hän sanoi: "Tukahdutat sen."
"Entä sen jälkeen?" Hän sanoi: "Lokeroi."
"Entä sen jälkeen?"
"Sitten annat sen muodostua sairaudeksi,
johon kuolet sitten kuin mies.
Puhuu homoudesta. Mitä vittua?"
Sanoin: "Selvä. Anteeksi."
Terapeutti kysyi: "Kerroitko perheellesi?"
He istuivat jähmettyneinä.
Hän sanoi: "He ovat edessäsi. Kerro heille heti."
Sanoin kertoneeni heille.
Kuukautta myöhemmin he kutsuivat tyypin suvun grillijuhliin,
vaikka olisin siellä.
"Miltä se tuntui?"
Sanoin: "Se loukkasi minua.
Tunsin itseni petetyksi.
Mutta ymmärrän syyn siihen.
Se hölmö tekee hiton hyvää carne asadaa."
Minä itkin. Isäni itki.
Hän katsoi minua ja sanoi: "Niin tekee, mijo.
Mutta se ei oikeuta tekoa.
Näin mies miehelle, pyydän anteeksi."
Äitini sanoi: "Emme tienneet, mitä tehdä.
Se ei toistu." Me halasimme.
Se oli vaikeimpia ja kauneimpia asioita,
joita olen kokenut perheeni kanssa. Valkoiset ympärillämme itkivät.
He kysyivät: "Miten meksikolaisilla oli varaa tähän paikkaan?"
Pyyhimme kyyneleitä.
Isäni ja äitini pyyhkivät kyyneleitään.
Selvisimme tästä.
Lopuksi isä sanoi: "Kuule, mijo."
Kysyin: "Mitä, isä?"
"Voinko kysyä jotain?"
Sanoin: "Siitä vain."
"Tungitko oikeasti kalusi termospulloon?"
Sanoin: "Kyllä, isä."
Hän sanoi: "Hitto, tuo on hullua."
Nimeni on Frankie Quiñones!
Olette rakkaita.
Käännös: Kati Karvonen