Downloaded from YTS.MX
Mine damer og herrer, ta godt imot
Official YIFY movies site: YTS.MX
Frankie Quiñones!
Hva om det var alt jeg gjorde? Faen.
Ikke klapp for det. Det ville vært for jævlig av meg.
Å aldri komme til poenget eller noe, bare...
"Hvordan var showet?"
"Jeg vet ikke. Han gikk opp og bare..."
"Gud velsigne dere. Takk."
Men jeg liker beatboxing.
Når som helst.
Men å være komiker
et av få yrker der du kan beatboxe.
Du kan ikke være lege og sånt.
Som...
Du
testet positivt for...
For...
For hva? Kom igjen.
For høyt kolesterol. Faen, kompis.
"Du skremte meg, doktor, men det er en rå beat."
Det er godt å være i Portland i Oregon.
Ja.
Dere har vist meg kjærlighet i lang tid.
Det er en ære å filme spesialen min her.
Ja.
Og folk er så hyggelige her.
Fremmede sier: "Hallo."
Jeg tenker: "Hva faen?
Meg?" "Ja, du, hei." "Å, faen. Hei, hvordan går det?"
Selv store, hvite tømmerhuggere.
Noen av dem ser ut som de nettopp har hugget ved.
Jeg blir nervøs, for jeg er en liten fyr. Her nede.
Noen ganger ser de meg ikke. De dulter borti meg,
og jeg blir redd: "Å, faen."
Men de er hyggelige. "Beklager, lille venn.
Bare muskler, ingen retning. Dulter borti alt."
Hvordan går det? Ja.
Kult å se en stor fyr smile. Mange ganger på showene mine,
er det en tøff vato. Tøffe vatoer
sitter helt foran, ikke sant?
Litt som denne fyren.
- Hva heter du? - Fred.
Faen, du er Fred. Jeg skjønner.
Takk for at du smiler.
Noen ganger sitter tøffe fyrer som Fred, helt fremme,
men de er slik hele tiden.
Er jeg heldig, får jeg en sånn. De bare...
Jeg tenker: "Er det hoste eller latter?"
Så møter du dem etter showet: "Hei, jævel, du er hysterisk morsom.
Kan du ta bilde av meg og dama mi?
Ikke rør henne, jeg banker deg, men du er jævla morsom.
Så morsom."
Jeg så deg ikke le én gang i løpet av showet, men...
Jeg er glad du likte det i hodet ditt.
Det er interessant vitenskapelig å få det til.
Det er som: "Jeg storkoser meg.
Jøss, så gøy."
Steike.
De bør forske på det.
Glad for at jeg vokste opp med forskjellige folk.
Mest meksikanere.
Jeg vet at det finnes ulike typer meksikanere.
Jeg lærte det jo mer jeg reiste. Vi er ikke alle like.
Men meksikanerne jeg vokste opp med, vi gjorde mye interessant.
Når en meksikaner i nabolaget eller familien stilte deg
et spørsmål, og du svarte,
sa de alltid det samme.
Bare: "Faen, det er sprøtt." Hva?
Her om dagen sa fetteren min: "Hei."
Jeg sa: "Hva skjer?" Han sa: "Hvordan kom du hit?"
"Jeg kjørte."
Han sa: "Faen, det er sprøtt."
Nei, det er ikke sprøtt i det hele tatt.
Milliarder av folk kjører bilene sine
på hele planeten, så... Det er vel sprøtt for deg.
Energien fra en sunn og hvit kvinnes latter føles bra.
Det er som jula. Overflod. Jøss.
Seriøst, hvite kvinner, takk for energien.
Nei, seriøst, noen ganger når jeg er deprimert eller nedfor,
spiser jeg brunsj alene på et fint sted
for å høre den latteren og bli motivert.
Regningene er betalt.
Det er bare... Faen, takk. Gratulerer.
For et liv.
Det er alle næringsstoffene fra starten. Øverste hylle.
Du kan høre sunnheten i latteren.
"Vi tar en jævla mimosa til.
Du er en jævla hore. Jeg elsker deg."
De stortrives. Så kult.
Jeg liker hvite jenter.
Jeg datet en hvit kvinne lenge. Nesten fire år.
Ja, hun var en hippie.
Vi holder kontakten. Veldig kul person.
Vi røyker mye gress sammen og har gode samtaler.
Møtte henne på en åpen mikrofon-kveld for årevis siden.
Jeg skulle finne på noe.
Viste seg å være blandet åpen mikrofon.
Kunne gjøre hva du ville. Komedie,
musikk eller poesi.
Hun gikk opp og gjorde den dritten.
Hun kom opp på scenen med krystaller og energi.
Så introduserte hun seg.
Vi var ikke klare for det.
Hun sa: "Jeg heter Sun Diamond." Vi bare: "Å, faen."
Sun Diamond. Det var oppriktig.
Hun kastet ikke bort tiden.
Hun gikk rett på sak. Hun sa: "Intergalaktiske minner.
Flytter til evige galakser.
Men nei, jeg sporer av.
Og herregud, hva er dette?
Jeg er i en tornado.
Men jeg er i midten der det er rolig, ingen bevegelser, regndråper
drypper i håndflaten min og inn i sjelen min.
Herregud, hva er dette?"
Hva er det?
Et solsikkeblad som faller forsiktig gjennom tåken.
Hvor faller det? På foten min,
så jeg sparker det opp igjen. Opp i sjelen min.
Dominere.
Forfør. Sun Diamond."
Og jeg tenkte: "Hva faen var det?"
Jeg hadde dårlig samvittighet. Jeg hadde det.
For jeg ante ikke hva hun prøvde å si.
Men jeg var tiltrukket av det.
"Hva faen er det? La oss henge sammen."
Noe annerledes.
Kvelden jeg møtte denne jenta, var jeg så takknemlig.
For kvelden jeg møtte henne, lærte jeg av henne.
Du trenger ikke å forstå noe helt
for å ha sex med det. Ikke sant?
Bare fokuser på de positive vibbene.
"Faen, takk, mija."
Forbindelsen føles bra.
Jeg datet en dyrepasser en gang.
Sann historie. Det var sprøtt. Jeg var på datingappene.
Jeg prøvde alt.
Jeg huket av alle interesse-boksene. Ja, jeg driver med sånt.
Det var desperate tider.
Matchet med en dame fra Santa Barbara. Hun jobbet i dyrehagen der.
Hun kjørte til meg i LA.
To timers kjøretur. Noen ganger fire.
Jeg var beæret. Vi lo mye sammen.
Hun likte dyr og sånt. Det var gøy.
Men det ble interessant under sex.
Hun begynte å spørre meg ut om dyrelyder. Ville at jeg skulle kunne mer om dyr.
Det var teknikken hennes. Det var kleint for meg,
for det var et nytt forhold.
Jeg prøvde å levere. Jeg var øverst og pustet.
Og hun sa: "Er du klar?"
Jeg sa: "Klar for hva? Vi gjør det allerede."
Hun sa: "Nei, vennen, quizen." Jeg sa: "Ja, quizen."
Og hun...
"Faen, jeg vet ikke. Er det en rødstrupe?
Så nådde hun det avanserte nivået som satte meg ut.
Hun...
"Det høres eksotisk ut. Er det en tasmansk ara, eller?"
Og så...
Jeg sa: "Er det et esel?"
Hun sa: "Det er meg, dumming." Jeg sa: "Å, faen."
"For en interessant skapning."
Det var spesielt å høre de lydene
i de øyeblikkene.
Det var alltid én jente i gjengen
som sa hvor gjerne hun ville bli full.
"Jeg skal bli dritings i kveld.
Jeg har barnevakt til mandag." Faen, tre dager, cabrón?
Du har barn, det er sprøtt.
Det var alltid hun du måtte bære ut av klubben
eller baren.
Pleide å være en av kusinene mine.
Mange av kusinene mine er store.
Ikke noe galt i det, men de liker å feste.
De kjører på.
Klubblysene slås på, de holder skoene i hånden,
undersiden av føttene er svarte og brune.
De blir emosjonelle: "Jeg er drita. Bær meg. Vi er familia.
Bær meg."
"Du er for tung."
Sprøtt at du spør. Jeg er en liten fyr, jeg blir skadet.
Men jeg liker gorditaer. Jeg har ikke noe imot dem.
De hvite tenker: "Nå blir han meksikansk."
Jeg tuller bare.
- Du der nede. Hva heter du? - Marco.
Marco? Prøvde du å gjøre det eksotisk først? "Marc-o."
Vet du hva en jaina er?
En jaina? Ja, en dame.
Ja, bra. Pass deg, Marco...
For de som ikke vet det, er en jaina ei dame.
En gordita er en større jaina, ikke sant?
Ikke noe galt med det.
En torta betyr smørbrød.
Vi bruker det som slang for en jaina som er like stor som en gordita,
men mye mer aggressiv.
De angriper deg som amerikanske fotballspillere.
"Kom igjen." Steike.
Den energien er utrolig...
Da jeg jeg pleide å drikke litt for mye,
satt jeg i baren og snakket med en gordita.
Vi lo mye og hadde det gøy. Hun sa: "Frankie, jeg er så flau.
Jeg sølte på meg selv." Jeg sa: "Jeg også."
Som om jeg kunne relatere til det.
Hun sa: "La oss henge sammen etter at baren stenger."
Jeg sa: "Å, faen, greit, jeg er med."
Jeg sa: "Jeg bor med min primo, men har eget rom.
Han også, så ikke ikke vær redd."
Hun sa: "Det er greit, men la oss stoppe på 7-Eleven.
Og jeg sa: "Jeg har kondomer.
og alt vi trenger for å være sunne og trygge hjemme."
Hun sa: "Nei, jeg er sulten."
Og jeg bare...
Så hun brakte meg inn i sin verden.
For det var da de hadde fersk comida
på 7-Eleven kl. 02.33, så vi dro dit.
Hun hadde et kjede med et kort. Hun var medlem av 7-Eleven. Jeg spurte:
"Er dette nasjonalt?"
Hun sa: "Ja, alle butikkene deres." Så jeg sa: "Steike.
"La oss dra til en av dem."
Så vi dro til 7-Eleven og fikk rabatt.
Vi kjøpte pizza, kyllingvinger og Slurpee.
Vi dro hjem til meg. Hun var kul. Hun var morsom, fikk meg til å le.
Hun hadde et vakkert smil, var bare litt stor,
men hun beveget seg bra og alt...
Så endret hun musikken til noe roligere.
Hun insinuerte at hun ville gjøre seksuelle ting,
og jeg ble...
Jeg ble litt nervøs.
Men så... Sann historie, hun tok en av kyllingvingene ut av boksen,
og som jeg sa, den var fersk, så det røk fortsatt av den.
Hun veivet den rundt slik. Jeg fulgte røyken. Ikke sant?
Så fikk vi øyekontakt gjennom røyken. Jeg tenkte: "Å, faen.
Hun sa: "Kom hit med en gang."
Jeg tenkte: "Hva faen?"
Men hun holdt øyekontakt og sa:
"Slutt å være kjerring. Kom hit." Så jeg sa: "Faen..."
Jeg nærmet meg slik.
For jeg er ikke kjerring.
Hun sa: "Ta en bit."
Jeg tok en bit. Kyllingvingen var god.
Jeg sa: "Kom igjen, 7-Eleven." Det var godt.
Hun tok tak i bakhodet mitt og dyttet det mot beinet.
Jeg bare...
Men så begynte vi å flørte rundt beinet.
Rundt kjøttet.
Som Lady og Landstrykeren, men med en kyllingvinge.
Ja, ting var på gang.
Kompis.
Etter vingen dyttet hun meg ned på sengen. Hun gjorde sånn. Jeg sa: "Steike."
Så la hun seg oppå meg. Jeg var forsvarsløs.
Så ble jeg litt nervøs. Jeg er en liten fyr.
Hun var større.
Men så følte jeg varme, kompis.
Jeg følte at jeg ble klemt fra alle retninger.
På den tiden i livet mitt trengte jeg det.
Jeg takket Gud.
Jeg var fanget som en pølse, men jeg var lykkelig.
Så kom fetteren min inn.
Han sa: "Hei." Jeg sa: "Hva skjer?"
Han sa: "Jeg kan ikke se deg."
Jeg sa: "Ikke vær redd. Jeg er under, men jeg puster.
Jeg koser meg."
Han lukket døren, og vi fortsatte kvelden.
Helte Slurpee på hverandre og hadde det gøy.
Og det er ikke noe galt med det. To single mennesker med en forbindelse.
Jeg hater når folk dømmer andre.
Jeg ville ikke dømt henne. Håper hun ikke dømte meg.
Hun ringte nok venninnene neste morgen:
"Hei, jeg lå med en liten fyr i går kveld."
Greit å ha det litt gøy.
Bare prioriter ordentlig og få det gjort.
Mamma og pappa lærte meg det. Jeg er glad i mamma og pappa.
Vi er veldig nære.
De fikk meg i ung alder, og nå er vi kompiser.
Men de hadde alltid positiv energi i huset, uansett hva.
De holdt det positivt. "Nei, Frankie, positive vibber."
"Greit, mamma."
De banket likevel dritten ut av meg. "Positive vibber, cabron."
Led med takknemlighet.
Det er gode vibber.
Og de jobbet ræva av seg. De tok seg vann over hodet for barna sine.
Noe vi slet med, var regningene. At vannet og strømmen ble skrudd av,
var vanlig hos oss i oppveksten.
Men faren min var snekkerlærling.
Han fant en vann-nøkkel.
Vannet vårt ble skrudd av,
men han slo det på igjen.
"Kjapp dusj for alle." Og skrudde det av igjen.
Så gikk vi i kirken som bra folk.
Men da strømmen ble skrudd av, var mamma klar.
Du visste det kom. Du fikk varsel på døren.
Hun hadde en gammel kassettspiller med to D-batterier i.
Hun tok den med ut i stua, tente mange lys,
så hadde søsteren min og jeg dansefest.
Det var som om vi var på liksom-camping.
Mamma sa: "Du er min lille Bigfoot."
Så mektig er musikk. Ikke sant?
Mektig, ja. Visst faen.
Du kan ha en dårlig dag,
den verste dagen i livet ditt. "Faen, livet mitt er ødelagt".
Så kjører en bil forbi og spiller favorittmusikken din,
og du tenker: "Faen, det går bra.
Jeg kan fortsatt gå."
Mamma og pappa spiller alltid musikk hjemme.
De spiller alt. Salsa, rancheras, mariachi, cumbias, alt.
til og med gammelrock, men religionen deres er gammeldags funk.
Det er greia deres.
Ja, og de gikk i Rick James' begravelse som om søsteren min heter Teena Marie.
Sånn er det.
De hadde tre chihuahuaer som het Earth, Wind og Fire. Seriøst.
"Vi skjønner. Dere liker dette."
Det var kult. De beholdt den positive energien,
og vi jobbet oss oppover.
Vi gikk fra en toroms til et hus, ikke sant?
Jeg tenkte: "Steike." Det var hvite folk og greier. Jeg bare...
Mamma og pappa ga meg mine første rollerblades.
Familens første. Jeg har mange søskenbarn.
Jeg var den første som hadde rollerblades, og jeg var der ute og...
Søskenbarna var ikke sinte. De sa: "Han gjør det for oss."
Men moren min begynte å bli sjalu
på livet hun og faren min ga meg. Det er litt sinnssykt
å se en forelder bli sjalu på livet de gir.
Moren min er fra ghettoen, hadde ingenting.
Hun så meg med rollerblades og tenkte: "Jøss, ja."
Jeg prøvde å rollerblade vekk. Hun sa: "Hei." Jeg snudde meg.
Hun sa: "Så du har en hvit venn nede i gata?" Jeg sa:
"Ja, han er ganske kul. Han er snill mot meg."
"Og du har rollerblades og alt. Jøss."
Jeg sa: "Ja, du og pappa kjøpte dem til meg."
Hun sa: "Kom." Jeg skøytet til henne.
Hun sa: "Ikke glem hvor du kom fra." Jeg sa: "Ok, glad i deg." "Glad i deg også."
Og jeg sa: "Faen, det var rart."
Det er den ekte greia. Hun holder meg ydmyk.
Selv om vi hadde et godt liv, hadde vi våre problemer.
Mange opplever sprø ting som barn.
Jeg gikk gjorde det. Og du vil rømme.
Prøver å finne måter å rømme. Vi hadde ikke råd til å dra til Aspen, så...
Jeg begynte å lage karakterer.
Jeg begynte å bli andre for å rømme: "Jeg er denne personen nå."
Jeg brukte alt mulig. Fant et sprinkler- hode i arbeidsbilen til faren min.
Jeg lot som det var en mikrofon. Opptrådte.
Jeg imiterte folk.
"Jeg er lille, meksikanske James Brown."
Og: "Hei! Órale, jøss."
Så fortsatte jeg å utvikle karakterene.
Noen kjenner dere. Favoritten min er Creeper.
Det er favoritten. Ja.
For de som ikke vet det, er han cholo-treningsinstruktør.
Han har treningsmetode som heter CholoFit.
Den gir resultater.
Men jeg fikk det fra folkene rundt meg. De som sto meg nærmest.
Creeper kom fra faren min.
Faren min var en gammeldags cholo med strøket Dickies,
Chuck Taylors, hvit T-skjorte eller Pendleton.
Alltid bakoverkjemmet sleik.
Hadde alltid en lowrider.
Han hadde en 1965 Impala med kjedestyring.
Underarmene er muskuløse. De har ikke servostyring.
Et offer for stilens del.
Bestevennen hans døpte meg. Min nino, gudfaren min.
Han var president i Viejitos Car Club i over 30 år.
Jeg var alltid rundt det positive.
Faren min er en av de mest positive jeg kjenner.
Alltid: "Mijo, jobb hardt, behandle folk med respekt."
Jeg bare: "Greit." "Ellers banker jeg deg." "Ok, pappa."
Sånn er han.
Og selv om han er et av de positive menneskene,
har han en fortid. Som mange av oss har.
Men jeg husker en gang vi møtte en av kompisene hans, Henry, ikke sant?
Henry tok opp gamle ting foran mamma.
Det ble rart veldig fort.
Kompiser gjør det mot hverandre av og til. Vi må slutte.
Men det var lenge siden.
Vi var på kjøpesenteret, hele familien min var der.
Jeg var et lite barn.
Søsteren min var der, hun var også
et lite barn, og faren min og moren min, det er pappas kone, og...
Ja.
Faren min møtte vennen sin, Henry, en lubben liten fyr som halter.
Vi hørte ham langveis fra: "Hei!"
"Hei, Lorenzo, hei, kompis." Faren min snudde seg.
"Henry?" "Hei, jeg visste det var deg. Hei, hvordan går det?"
Pappa sa: "Bra."
"Hei, kompis, husker du da vi dro til TJ?
Vi ble dritings."
Pappa sa: "Ja, Henry, men det er lenge siden.
Jeg har en familie nå. En kone som er her nå."
"Kompis, husker du at du ble så dritings at du lå med den dama?"
"Hun hadde ett bein, kompis. Husker du?"
Pappa sa: "Nei, Henry, det var ikke meg!"
"Det var deg! Husker du at du lot døra stå åpen så vi kunne se på?
Du løftet beinet hennes sånn. Du kjørte på, kompis."
Pappa sa: "Faen, kompis."
Moren min var rød, det kom røyk ut av ørene hennes, hun var så sint.
Kleint øyeblikk, men jeg og søsteren min så på hverandre og tenkte: "Steike.
Pappa hadde sex med en enbent jaina? Det er...
Det er ganske kult."
Jeg gikk gjennom cholo- fasen selv,
for jeg jobbet på loppemarkedet med faren min.
Han vekket meg klokka 04.00 på en lørdag.
Du vil ikke gjøre sånt som barn. Det er ennå mørkt ute.
Du måtte stille deg i kø på loppemarkedet for å få et bra sted.
Og vi solgte planter. Lovlige.
Der fikk jeg fikk min Dickies-bukse og hvite T-skjorte.
Jeg ville være med gutta, plystre på damene og sånt.
Jeg tok dem hjem. Mamma sa: "Du får ikke ha på deg den dritten."
Pappa sa: "Nei, la ham. Skal du gjøre det, gjør det riktig."
Tosken vekket meg halv seks om morgenen
for å stryke buksen og T-skjorten som skulle nedi buksen.
Jeg holdt ut i kanskje to eller tre måneder.
I virkeligheten ble jeg forelsket i feil dame og overfalt på et toalett.
Jeg fikk tolv stifter i hodet.
Jeg tenkte: "Jeg tror jeg skal bli kunstner."
Jeg gikk tilbake til Bugle Boy-jeans og cargo-shorts.
Noen i familien hadde troen på meg. De fleste ikke.
Men jeg har gjort dette lenge.
Snart har det gått 20 år.
Og ja, takk.
Jeg husker da det hadde gått ti år.
Jeg begynte da jeg var 25 år. Så hadde jeg holdt på i ti år.
Jeg var 35 år, blakk og sov på sofaen til kompisen min.
Han tok 200 dollar i måneden fordi han trodde på meg.
Jeg gjorde ingen gravid, så jeg kunne følge drømmene mine
og være en sultende kunstner.
Det var rart for mange i familien. Ingen 35 år gammel mann
på noen av sidene av familien var barnløs.
Det var kleint, spesielt for bestemor på pappas side.
Hvil i fred.
Hun var ærlig, men snakket papas pappa hele dagen.
Satt i lenestolen og snakket dritt hele dagen.
Hun hadde ingen forklaring på hvorfor jeg var 35 år og barnløs.
Hun fortalte resten av familien at jeg var homofil.
Jeg måtte forklare og sa. "Nei, bestemor, abuelita,
du kan trekke deg ut, og..."
Hun så forbløffet på meg.
Som om hun ikke skjønte vitenskapen bak. At du kan...
"Hva?"
Men heldigvis, da jeg var 36 år,
lyktes jeg. Jeg tjente TV-penger og turnépenger.
Betalte regningene mine.
Jeg kjøpte et hjem i Los Angeles, fødebyen min.
Ja, dere trenger ikke gjøre det.
Det er bare ett soverom. Men faen heller, jeg eier stedet.
Og det er to etasjer også.
Så jeg kan være nede,
men så kanskje jeg vil gå opp.
Den muligheten er der.
Men jeg har en svær familie, mange søskenbarn.
Mange primos. Pappa er meksikansk, mamma er innfødt amerikaner.
Vi er fruktbare på begge sider.
Besteforeldrene mine har også mange barn, så jeg møter nye søskenbarn hvert år.
Spesielt etter at jeg kom på TV. " Hei, primo,
vi har alltid hatt troen på deg. Kan vi få gratisbilletter?"
Jeg spør: "Hva heter du?"
Det er kult når de kan bekrefte det.
"Vi er søskenbarn. Du er allerede 38 år, og vi møtes for første gang."
Jeg elsker det, og mange av oss var nære i oppveksten.
Men statistisk sett, siden vi er mange,
er noen av oss dumme.
Jeg har én fetter som er ganske dum.
Og han har ikke jobb,
Så det er dobbelt opp.
Men han er den første av oss som vil ta opp og diskutere
verdensproblemer og debatt om politikk og sånt.
Vi må si: "Hei, du må roe deg ned med alt det.
Du må ha jobb for å snakke om de tingene."
"Hva?"
Men jeg kan takle dumhet.
Uvitenhet er noe helt annet.
Jeg retter hele tiden på en dust.
Han kommer ennå med homofobiske kommentarer som:
"Hei, du er homofil. Du elsker det."
"Nei, jeg elsker det ikke. Hva gjør du? Vi er på Target.
Det er merkelig oppførsel. Folk stirrer på deg."
Samme hvor dum han er, er han min familia, primo,
og sangre: de bra greiene.
Jeg må holde ut. Prøver å hjelpe ham når jeg kan.
For noen uker siden tok jeg ham med på lunsj.
Det var en tirsdag. Jeg visste han var ledig.
Vi kjørte nedover gaten. Han har alltid dumme kommentarer.
Jeg tok ham på en god sushi-lunsj.
Kanskje måltidet ville få ham til å slutte å tenke så dumt.
Men vi så to fyrer som holdt hender på gaten.
Ikke en stor greie, hverdagslig syn, men han sitter i passasjersetet.
Han ser disse fyrene gå.
Han så på meg og sa: "Æsj." Jeg sa: "Hvor kommer det fra?"
Og han sa: "Vel, du vet."
Og jeg sa: "Nei, jeg vet ikke."
Han sa: "Fordi de holder hender
og er på vei til sine homofile aktiviteter."
"Homofile aktiviteter? Hva er det?"
"Knuller hverandre."
Jeg sa: "La meg se om jeg forstår.
Ser du for deg at de knuller?"
Han ble helt...
Jeg sa: "Du er den mest homofile her akkurat nå."
Trist. Jeg forklarte ham:
"Eneste seksuelle aktiviteten er i hodet ditt.
Det er faen meg sprøtt."
"Hva?"
Disse karene holdt hender.
De tenkte ikke på det. De tenkte nok: "Vi er tom for avokadoer."
"Hva gir vi Randall i bursdagsgave? Randall er hunden vår."
"De har andre aktiviteter.
Så mye annet å gjøre enn å knulle. Det er sprøtt."
Du kunne se at han tenkte:
"Ja, de har vel andre aktiviteter."
Ja, de må spise og alt, det er sprøtt, jævla tulling!
Fordi jeg ikke driver med sånt.
Du må la de jævlene være seg selv.
Jeg trodde onkel Theo var homofil. Jeg sa: "Bare kom ut.
Familien vil reagere,
men mange av oss vil støtte og hjelpe deg."
Men han giftet seg.
Han har tre barn. Betyr ikke at han ikke er homofil.
Han bare klarte det.
På familie-grillfester i oppveksten...
vi var tolv år. De var alltid i helgene. Han var alltid med
på fotballturneringer i helgene.
Han kom i litt for kort fotballshorts, men beina var muskuløse og brune.
Han hoppet rundt og hadde litt av en meksikansk hockeysveis.
Jeg sa: "Stå stille. Jeg prøver å gi deg asada."
Hva skjer, store kompis?
- Hei. Jeg liker deg. - Hvordan går det? Hva skjer?
Hvorfor snakker du sånn? Du er hvit.
Er du mexicano? Du er güerito! Ja.
Faen, det er sprøtt.
Takk for at du kom.
Jeg setter pris på det. Visst faen.
Güeritoene er der ute. Canelo og alt det der. Ja.
Sprøtt. Derfor snubler jeg.
Når du møter hippier, og gud velsigne hippier,
jeg datet en i nesten fire år, er hjemmet deres ofte litt skittent,
De liker å ta med seg litt av jorden inn.
Men de har alltid et skilt i hagen
eller et klistremerke i vinduet: "Redd jorden."
Steike. Rengjør huset ditt.
Det er sprøtt å ha det skiltet der.
Jeg syns vi skal være gode mot jorden mens vi er her.
Det er viktig, men å være egoistisk og tro at vi bestemmer over planeten...
Planeten har vært her i milliarder av år.
Dinosaurene har allerede slått oss. De var her i 165 millioner år.
Vi i seks millioner.
Hater å si det, men jeg tror ikke vi klarer
159 millioner år til. Ikke sant?
Men det er sprøtt. Dinosaurene, 165 millioner år.
"Vi er sjefene her." Og T. Rex var gjenglederen.
"Jeg er sjefen." All den styrken og kraften,
men når han knuller, kan han ikke daske rumpa
eller gripe hoftene hennes på grunn av de små armene.
All den dino-kukken, men han kan ikke daske rumpa hennes.
Derfor brøler han alltid.
Han er forbannet. Jeg mener, den er rett der, bare...
Andre dinosaurer snakker dritt.
Et par pterodaktyler i treet. "Se den tosken, fetter.
Han kan ikke daske rumpa.
Faen. Han hørte oss. Stikk."
Det skjedde.
Det er sprøtt å tenke på i millioner av år.
Vi vet aldri hva som vil skje.
På slutten av 2019 begynte jeg å spare penger.
Jeg tenkte: "Endelig skjer det. 2020 kommer."
Jeg fikk leiligheten i februar 2020. "Dette blir endelig mitt år."
Og så... Nei.
Det var et jævlig år, kompis.
Og jeg glemmer aldri dette.
Jeg var på turné med en venn, Craig Robinson, på østkysten.
Jeg var i Buffalo i New York.
Det var 10. eller 11. mars frem mot tullet.
Vi så nyhetene i hotellobbyen. "Hva?"
Vi gjorde greia vår. "Hva? Stenge ned alt? Vil det skje?"
Vi var på en av de siste flyvningene fra JFK i New York til LAX.
Vi slapp ikke inn i en terminal. Sto i trapper.
Alle var satt ut, men vi kom oss til LAX.
Nedstengningen skjedde. Jeg ringte familien: "Jeg er tilbake.
Sprøtt, men jeg er på flyplassen. Jeg kommer.
Vi holder sammen og klarer dette."
Og de sa: "Nei, mijo, du er sprø."
Du var der borte, hadde komedieshow
og hilste på folk på flyplassen. Positive vibber."
De sa: "Hold de positive vibbene for deg selv.
Vi vet ikke hva dette er." Jeg sa: "Faen, greit."
Og jeg klarer meg ikke bra alene.
Jeg kan bo alene, men må ha dette.
"Hva skjer, folkens?" Gente-energi.
Da kan jeg spise alene.
Da jeg følte meg innestengt, begynte jeg
å tenke rare ting.
Hva betyr eksistensen din? Vi kommer alle til å dø uansett. T. rexen... Faen.
Men så tenkte jeg at det var et lyspunkt.
Kanskje en mulighet til å jobbe med meg selv.
Jeg begynte med det.
Jeg begynte å drikke te. Jeg drakk aldri te.
Te og selvhjelpsbøker for å konfronterte demonene mine
og bli en bedre person. Det gikk fort over.
Jeg tenkte: "Drit i det, jeg vil feste.
Jeg gjorde det mange gjorde. Jeg begynte å drikke meg full.
Fikk alkohol leverert hjem. Prøvde å holde meg til kl. 13.
Kl. 13. Happy hour, for faen. "Hei!"
Gikk opp og ned trappen. Grep rekkverket. "Pandemi."
plutselig var jeg, vennene mine og familien min
vitenskapsfolk og leger. For en fæl tid.
"Jeg leste en artikkel om smittespredning."
"Hold kjeft. Du vet ikke en dritt."
Men jeg leste en artikkel...
Noen av dere kan ha lest den. Den så ekte ut.
Den så medisinsk ut, hadde et diagram og sa:
Føler du deg eksponert for COVID,
vil kokain ta seg av den dritten.
Den var ekte.
Vitenskapelige fakta støttet det
og alt, så jeg sa: "Jeg vil ikke bli smittet.
Jeg må være smart angående dette."
Så jeg tekstet en fetter som er flink til å regne.
Han selger kokain, og...
Innen én time var det noen gram i postkassen min.
Jeg gikk ut dit, men på trygt vis.
Tok på engangshansker og sånt.
Gikk til postkassen. Tok den med inn på kjøkkenet.
La den på kjøkkenbenken. Hakket den. Senket masken.
"Drep COVID. Ja, internett sier du skal holde deg hjemme.
Du er en god person."
Og å ta kokain alene er et varselsignal.
Det ble fort rart. Jeg prøvde virkelig å drepe COVID.
Svett og bar overkropp. Som en gremlin.
"COVID tar ikke meg, kompis, holder meg hjemme, ja."
Holdt tequila-flasken min som en baby. "Babyen."
Hva faen driver du med?
Og jeg begynte å bli så ensom.
Å være full, høy og ensom vil aldri til å ende bra.
Som jeg sa, jeg har gjort dette lenge.
For 20 år siden laget vi YouTube-videoer.
Du må begynne et sted, du må finne ut av dette.
I begynnelsen eksperimenterte vi.
Jeg jobbet med noen, og til en av videoene måtte jeg kjøpe en falsk rumpe.
Formet etter en pornostjernes rumpe. Kom i en eske.
Den hadde hull. Folk gjør ting med den. Vi kjøpte den for komedie.
Men de kostet 400 eller 500 dollar.
Så jeg ville ikke kaste den.
"Kanskje vi kan bruke den i en ny video."
Den var i den store esken med tilfeldige ting som jeg ikke vil kaste,
og har flyttet fra leilighet til leilighet i 15 år.
Endte opp med meg i leiligheten. Og...
Jeg bor i Hollywood. Sprøtt å se Sunset Boulevard og Hollywood Boulevard tomme.
Som en film. Det var sånn mange steder. Jeg tenkte: "Faen, barene er stengt."
Jeg var singel da. Jeg er fortsatt singel, men...
Jeg hadde det veldig tøft.
Jeg var så ensom.
Jeg lå i sengen min i andre etasje og vred på meg...
Jeg tar hvilken som helst jaina. Hvilken som helst jente.
Så ensom. Det gjorde vondt.
Men så begynte jeg å tenke at jeg hadde rumpa der.
Den er i skapet i den esken.
Jeg prøvde å kjempe imot. Ja.
Jeg sa: "Ikke gjør det."
Jeg begynte å tenke på familien min og sånt:
"Moren og faren din kom fra ingenting. Nabolaget.
De jobbet så hardt og ofret så mye for å skape muligheter for deg.
Jeg tror ikke dette er en av mulighetene de tenkte på."
Men du kan bare støvsuge og vaske kjøleskapet så mange ganger.
Jeg vet ikke hvorfor jeg gjorde det,
men jeg tok den ut og satte den på en pute midt i rommet
for å presentere den for meg. "Der er du."
Jeg ble til og med litt usikker.
"Bør jeg ta en dusj?" Steike.
Den lille greia ser bra ut.
Jeg gikk rundt den. Mange av dere har sett slike.
Det er bare den delen. Bena er kuttet av der og midjen der.
Ser ut som en trestubbe, men med rumpeballer...
Jeg var i villrede over denne greia. Jeg hadde all verdens tid.
Jeg var som en breakdanser som ventet på rett rytme.
Slik.
Jeg sa: "Nei. Du skal ikke gjøre denne rare dritten."
Men jeg gjorde det.
Nei.
Bare en liten rusa meksikansk fyr som tok denne rumpa.
Beklager, ikke så aggressivt.
Det var mer som i sakte film, for jeg var 92 % trist.
Livet mitt, verden, handlingene mine i det øyeblikket.
Jeg var trist.
De resterende åtte prosentene holdt meg gående akkurat nok.
Prøvde å si til meg selv: "Ikke ha dårlig samvittighet.
Folk gjør dette, det er derfor de lager disse produktene.
De kjøper dem, tar dem med hjem og gjør dette. Føles bra?
Ja, det føles bra."
Da jeg var ferdig, føltes det rart.
Vet ikke om det burde det. Det var nok det tryggeste jeg kunne gjort.
Men jeg trakk dyna dramatisk over meg: "Nei."
Da jeg våknet, håpet jeg det var et mareritt.
Alt som hadde skjedd.
Jeg våknet. Lyset skinte perfekt gjennom persiennene.
Filmatisk.
Solstråler på rumpeballene som så opp på meg.
"Hei, jeg er dama di nå." "Hva faen? Dette er sprøtt."
Og så tenkte jeg at de bare måtte rense luften.
At det ble borte om én eller to måneder.
Guvernøren sa det ville ta lang tid. Jeg tenkte: "Faen."
Rumpa kom seg aldri inn i skapet igjen, den ble kompisen min.
Jeg har en stor madrass. Jeg lot den ligge der.
"Fryser du? Vil du ha et teppe?"
Jeg snakket med henne. Kvinnelige deler. Jeg kalte den Bruce
for å beholde vettet.
Det var som Tom Hanks
og volleyballen hans, Wilson.
Men min var rumpeballer. "Vi kommer oss gjennom dette."
Og å vaske slike ting er ydmykende. Ja.
Noen av dere vet det. Det vet jeg.
Innsiden er formet som en hestesko.
Du må skylle det ut fra rumpa gjennom vaginaen.
Jeg gjorde det ikke hjemme. Jeg er ikke et dyr.
Jeg tok den ut i hagen.
Puttet slangen i rumpehullet, men jeg var trist.
Jeg tok den med inn: "Hei, en ny begynnelse."
De sa dette ville vare minst ett år. Jeg sa: "Ett år? Hva faen?"
Jeg tenkte: "Jeg må skaffe noe nytt for å overleve,
for denne greia lå i en pappeske i 15 år."
Så den var litt skjør.
Jeg tenkte at dette var interessant. Noen av dere har kanskje erfaring.
Jeg gikk på Amazon og så etter en annen slags følgesvenn.
Men 90 % av alt var utsolgt.
Så jeg tenkte: "Faen, jeg er ikke alene."
Jeg følte en forbindelse til verden. "Vi går gjennom denne dritten. Sprøtt."
Men én ting de hadde tilgjengelig,
var en termos.
Fin termos. Den var svart. Og forkrommet inni.
Så ut som en direktørs termos.
Når du åpner toppen, er det en vagina der. Tenkte: "Å, faen."
Tittei.
Jeg bestilte denne midt i nedstengningen.
Amazon leverte den neste dag. Jeg gikk ut med engangshanskene mine.
Gratulerer. Og det var livet mitt.
Jeg var hjemme full og høy med termosen.
Snakket med rumpeballene. Som en gremlin.
"Verden er gal, hva? Vi kommer oss gjennom dette."
Og jeg har et stort stuevindu. Jeg skulle trekke for gardinen.
Jeg var klar. Jeg fikk den nettopp.
Jeg var nesten ved gardinen da naboene gikk forbi.
Jeg tenkte: "Faen."
Bor i en fin bygning. Jeg har hvite naboer, hyggelige folk.
De gir meg mat. "Freddy lagde ekstra." Jeg: "Jeg er glad i dere."
Jeg tenkte: "De fersket meg."
Jeg har ikke trøye på. Brystvortene er ute. Jeg er høy.
Jeg bare lukket termosen i forlegenhet.
Men de vinket bare. "Se, Frankie drikker kaffe."
"Nei, jeg skal knulle denne greia.
Det er en vagina i den."
Takk for at dere lot meg bli sårbar med dere.
Men det var da jeg visste at jeg måtte på avrusning.
Jeg tenkte: "Pokker."
For alle har ulikt bunnpunkt,
men bunnpunktet jeg traff, var silikon, så...
Jeg tenkte: "Greit, jeg har spart litt penger.
La meg investere i meg selv."
Jeg dro til et fint sted i Utah.
For de som ikke vet det, styrer mormoner hele delstaten Utah.
De har ikke lov til å drikke kaffe eller alkohol.
De tar dop og hjelper deg.
Signe dem. De hjalp meg å bli edru.
De har fine fasiliteter, hadde til og med hester.
De har hesteterapi. Du går med dem.
Hestene kan føle energien din: "Du er ødelagt."
"Hvordan visste du det, hest? Steike."
Å kjenne livet mitt sånn.
Litt av en greie. Vitenskapelig.
Men de hadde noe som het familieuke, ikke sant?
Jeg tok mamma og pappa dit.
Og de har en greie som kalles ildringen.
Dette er sprøtt, kompis.
Du sitter kne mot kne med ektefellen eller familien.
Foreldrene mine mot meg. Knærne våre berørte hverandre
i en sirkel av alle de andre folkene.
Kun hvite folk. Dette stedet var dyrt.
Så jeg tenkte at jeg hadde lyktes, men...
De er overalt. Veldig emosjonelt.
Ville aldri hatt et bilde av mamma og pappa slik.
De er fra nabolaget. Men vi måtte.
Jeg var klar til å miste alt. Jeg kom til å miste livet. Jeg var syk.
Så vi ville klare bearbeidingsdritten.
"La oss gjøre dette."
Så vi var der kne mot kne. Folk var i en sirkel rundt oss. Det var...
Og så var terapeuten der.
Hun veiledet: "Ok, la oss gjøre det.
La oss bearbeide traumet, snakke om problemene."
Jeg ser meg nervøst rundt og tenker:
"Jeg knullet mange gorditaer.
Jeg ble misbrukt av et familiemedlem.
Jeg knullet en falsk rumpe og en termos."
Hun sa: "Herregud." Hva sa du?"
Jeg sa: "Ja, termosen har en vagina inni seg."
Hun sa: "Nei, den andre tingen."
Jeg sa at jeg burde ringt gorditaene og hadde dårlig samvittighet.
Hun sa: "Det andre." Jeg sa: "At jeg ble misbrukt
av et familiemedlem?"
Hun sa: "Ja, la oss snakke om det."
Og jeg sa: "Jeg snakker ikke om det. La oss snakke om bra greier."
Hun sa: "Nei, vi må komme i gang. Har du snakket med noen om det?"
Jeg sa: "Jeg ble dritings og emosjonell en gang.
Jeg sa til en kompis at jeg ble misbrukt.
"Det ødela hodet mitt." Og han sa: "Hei, kompis,
ikke snakk om homsegreier, ok?"
Jeg sa: "Hva skal jeg gjøre, kompis?" Han sa: "Undertrykk følelsene."
Og jeg sa: "Og så?" "Tenk på noe annet."
"Tenke på noe annet? Og så?"
"Jeg vet ikke, så lar du det bli til en sykdom
og du dør som en jævla mann en dag.
Snakke om homsegreier. Hva faen?"
Og jeg sa: "Ok. Beklager, kompis.
Terapeuten sa: "Har du sagt det til familien?"
Jeg bare så på dem, stiv av skrekk.
Hun sa: "Si det. De er rett foran deg nå.
Si det nå."
Faen. Jeg sa det til dem.
Én måned senere inviterte de ham på familiegjenforeningen
vel vitende om at jeg kom.
Og hun sa:
"Hva følte du da?" Jeg sa: "Jeg ble såret.
Jeg følte meg forrådt.
Jeg skjønner hvorfor de gjorde det.
Fordi den tosken lager en rå carne asada."
Jeg gråter. Pappa gråter.
Han så opp på meg og sa: "Det gjør han, mijo.
Det gjør det ikke ok.
Og vi er lei for det."
Mamma sa: "Vi visste ikke hva vi skulle gjøre.
Skal ikke skje igjen." Og vi klemte.
Noe av det tøffeste og vakreste jeg har opplevd
opplevd med familien.
Vi klemte og gråt. Selv de hvite rundt oss gråt.
De tenkte: "Hvordan hadde meksikanerne råd til dette stedet."
Og jeg...
Vi tørket tårene.
Pappa og mamma tørket tårene. Vakkert.
Vi overvant dette.
Til slutt sa pappa: "Men mijo"?
Jeg sa: "Hva er det?"
"Får jeg stille deg et spørsmål?"
Jeg sa: "Ja."
"Puttet du virkelig pikken din i termosen?"
Jeg sa: "Ja, pappa. Jeg gjorde det."
Og han sa: "Faen, det er sprøtt."
Jeg heter Frankie Quiñones!
Jeg elsker dere.
Oversatt av: Magne Hovden