Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Slony v ohrození: Vaše rozhodnutia veci menia
Washington, D.C., Smithsonovo múzeum.
Je tu vystavený najväčší slon všetkých čias.
Toto je doktor Steve Boyes.
Hľadá záhadných sloních duchov,
ktorí by mohli byť potomkami tohto slona.
Toto je prvýkrát, čo vidím tohto slona,
tohto veľkého slona tu v Smithsonovom múzeu.
Sníval som o tom tisíckrát.
Ornitológ, prieskumník
Nosím so sebou fotografiu tohto slona.
Desať rokov pátram po jeho potomkoch
v časti Angoly, kde pracujem a robím prieskum.
Volajú ho Henry.
Henry je ľudské meno. A to je zaujímavé,
pretože Nkangala, ľudia, kmeň Luchazi z tej časti Angoly,
oni veria a vo svojej mytológii hovoria
o slonoch opúšťajúcich svoje telá, aby sa stali ľuďmi.
A tento slon opustil svoje telo.
Nič tam nie je. Je to len schránka.
Lebka a kly boli príliš ťažké na to, aby ich namontovali na exponát.
Ale my budeme môcť vidieť skutočnú lebku,
pôvodnú lebku a kly...
Aby sme spoznali Henryho, tohto veľkého slona,
najväčšieho slona, aký bol kedy zaznamenaný,
najväčšie žijúce suchozemské zviera. A...
Nemôžem uveriť, že stojím pred ním,
najväčším slonom na svete.
A tu sú skutočné Henryho kly.
Smithsonovo múzeum nám dovolilo vybrať ich
a natočiť ich v sklade.
Sú tam kilometre regálov so zozbieranými exemplármi,
ktoré verejnosť nikdy neuvidí.
A tu je Henryho lebka.
Štítok z roku 1955,
ktorý identifikuje lovca, Josefa Fényköviho, je stále na nej.
Africký kontinent.
Henryho zabili v Angole, neďaleko vysočiny,
kde Steve Boyes hľadá sloních duchov.
Je to náhorná plošina vo výške viac ako 1 200 metrov.
Jej východná časť je takmer neobývaná.
Nazýva sa Zásobáreň vody Afriky.
Miestni pre ňu majú iný názov, Zdroj života.
Ročne táto „zásobáreň vody“ poskytuje 10-krát väčší objem vody, ako je priemerná
spotreba sladkej vody štátu Kalifornia.
Niektoré z veľkých afrických riek pramenia tam.
Na severe je to Kongo, ktoré končí v Atlantiku.
Na východe je to rieka Zambezi, ktorá tečie do Indického oceánu.
Všetky prítoky, ktoré tečú na juh,
tvoria obrovské mokrade delty Okavango.
Tam, kde voda steká z oblasti zachytávajúcej vodu,
sú do plošiny vymyté údolia.
Tu, v takmer nepriechodných mokradiach,
sa voda zhromažďuje v zdrojových jazerách a riekach.
A čo je pre nás takmer nepredstaviteľné,
neobývané vysočiny,
lesy rozprestierajúce sa v diaľke,
odkiaľ všetka táto voda pochádza, majú veľkosť asi ako Anglicko.
Steve Boyes a jeho tím tam objavili
takmer 200 druhov, ktoré sú pre vedu nové.
Všetko, čo našli, je len na tomto mieste.
Pozrite sa na nás.
Sprevádzali sme Steva Boyesa do Namíbie,
asi 1 600 kilometrov južne od angolskej vysočiny.
Tu je už roky v kontakte s niekoľkými krováckymi stopármi,
najlepšími, ktorí sú ešte na svete.
Títo kmeňoví ľudia sú v Namíbii najmarginalizovanejšou komunitou,
aj keď ich vláda pracuje na tom, aby to zlepšila.
Termíny „San“ a „Krovák“ vznikli ako hanlivé označenia
v koloniálnej ére, ale v súčasnosti sú bežne používané.
Steve dúfa, že títo ľudia mu splnia jeho sen
nájsť nepolapiteľných sloních duchov.
Táto výprava. Je to takmer ako hľadanie bielej veľryby?
Neznámeho, záhadného?
Toto je... Je to...
Je to trochu ako Moby Dick,
keďže ani neviem, či tieto slony existujú tak,
ako si ich predstavujem.
Mohlo by to byť tak, že sú tvojou fantáziou,
že hľadáš duchov, ktorí neexistujú?
Hľadám duchov, ktorí teraz neexistujú.
Strávil som svoj život...
prežívaním sna, ktorý som nikdy nemal.
Je to ako prvýkrát zažiť zdrojové jazero Cuanavale.
Stojíte tam, máte pocit, že ste tam už boli,
ale nikdy ste tam neboli.
Máte pocit, že ste o tom snívali, no nesnívali ste o tom.
Máte pocit, že ste vo sne.
A tieto sny sa často plnia.
Verím, že nájdeme slona, možno nie takého vysokého ako budova,
veľkého ako Henry v Smithsonovom múzeu, ale nájdeme veľkého slona.
Záleží ti na tom, či sú snom
alebo existujú v realite?
Nezáleží mi na tom, či sú len snom,
lebo to je takmer ešte lepšie.
Potom budú existovať vždy.
Lebo by tam mohli vždy byť.
A ja sa môžem do konca života vracať a hľadať ich.
A možno ich jedného dňa nájdem.
Ale to je...
To je všetko.
Možno je to budúcnosť všetkých zvierat, celého života v divočine.
Byť vo sne, byť spomienkou.
Toto je Xui,
„Krovák San, stopár“
jeden z našich skúsených krováckych stopárov.
Jeho jazyk Ju/'hoansi pozostáva z mnohých zvukov podobným klikaniu a mľaskaniu
vzdialených nášmu fonetickému systému.
Ale jeho jazyk je komplexný a bohatý na výrazové prostriedky.
Ju/'hoansi v preklade znamená „skutoční ľudia“.
Stále som premýšľal: „Kto sme potom my?“
Stále mám na hrudi a tele veľa ochlpenia.
Som spolovice zviera?
Ako sme hovorievali, keď sme vás videli prichádzať:
„Prichádzajú chlpy.“ Voláme vás „chlpy“.
Ale ste tiež ľudia.
A nazývajú vás aj „bieli“.
Voláme vás aj „bieli“.
Napodobňovanie je dôležitou súčasťou kultúry Sanov.
Xui nám s hrdosťou ukázal,
ako antilopa kudu z jeho otráveného šípu nakoniec padla k zemi.
Títo Krováci Sanovia tu v púšti Kalahari v severnej Namíbii
„Sloní tanec Namíbia“
sú najstaršou, najprapôvodnejšou kultúrou
od počiatku ľudstva.
Dostanú sa do stavu tranzu.
Takto do nich môže vstúpiť duch slonov.
Tanec trvá celú noc.
Stopár, liečiteľ
Toto je Kobus, ktorý pôjde do Angoly ako stopár.
Pri včerajšom sloňom tanci sme ho videli omdlieť.
Spýtal som sa ho, či do neho vstúpil duch slona.
„Áno,“ povedal. „Dostal som sa do tranzu.
Cítil som, že niečo vstúpilo do môjho tela.
Mohol to byť duch slona,
ale neviem to presne opísať.
Stále sa učím, ako sa stať liečiteľom.“
Stopár
Xui Dawid je tretí skúsený stopár, ktorý sa pridá k expedícii do Angoly
pri hľadaní sloních duchov.
Je jediný, kto hovorí po anglicky.
- V Angole je na strome ošúchané miesto. - Áno.
Vieš, či je to od slona podľa výšky?
Ak si poškriabeš telo o strom...
- Áno. - Takto.
Ktorá časť svrbí najviac? Je to rameno alebo chrbát?
- Rameno. Áno. - Lopatky sú... Áno.
A hlava tu. A tvár.
Robí to takto.
- O strom. - O strom. Áno.
Chcel by som rýchlo predstaviť Kerllena Costu.
Je z Angoly a pracuje s kmeňom Luchazi
v angolskej vysočine už viac ako desať rokov.
Toto je Gary Trower.
Pracuje s týmito komunitami,
s komunitami Sanov v tejto oblasti, tiež už desať rokov.
A odtiaľto je to do angolskej vysočiny dlhá cesta.
Je to týždeň jazdy. Je to viac ako 1 600 kilometrov.
A samozrejme, že stopári sú z toho nervózni.
Gary sa k nim pripojí na ceste tam
a Kerllen bude tam hore, aby ich prijal.
Takže je dôležité, aby sme strávili čas
so stopármi a ich rodinami.
Zaujímal nás jed, ktorý Xui používa na lov.
Vzal nás do buša spolu s Ricardom,
naším tlmočníkom, a Garym.
Xui hľadá buš, v ktorom už nie je lístie.
Toto je preňho znamenie,
že malý chrobák veľkosti našej lienky
nakladá svoje vajíčka.
Vyliahnuté larvy nenásytne žerú všetky listy,
potom spadnú na zem,
kde sa zakopú hlboko do piesku.
Tu vytvárajú zámotky.
Xui hľadá práve tieto zámotky.
Larvy vnútri sú tak mimoriadne jedovaté,
že len niekoľko z nich by zabilo dokonca aj slona.
Xui nesmie mať za žiadnych okolností na ruke ranu alebo škrabanec,
inak by pomaly za deň zomrel.
Takže tu máme malú paličku a mažiar,
ktoré sa používajú na ich drvenie.
Keď tu zmiešate jed a je pripravený,
vyrobíte z dreva malý špachtľový nástroj
a potom to začnete potierať. Môžete vidieť túto hnedú farbu.
Odtiaľto až sem je plocha, kde sa aplikuje jed.
Jed nikdy nedávate na špičku,
pre prípad, že sa náhodou poškriabete alebo porežete,
preto môžete vidieť, že je to jasne len na tejto časti.
Xui raz takmer zomrel z tohto jedu, keď sa pokúsil ukončiť bitku
medzi svojím starším bratom a iným mladým mužom.
Vrhol sa do stredu a bodol ho otrávený šíp.
Zvykne sa akosi idealizovať, že títo Krováci,
ako čisté deti prírody, žijú v harmónii.
Ale ako všade inde,
aj tu je žiarlivosť, násilie a dokonca aj vraždenie.
Tak čo urobil? Keď do seba dostal ten jed,
aká bola jeho prvá reakcia a ako si zachránil život?
Urobili hlboké rany v ramene
a mnoho ďalších rán po celej ruke, aby jed vykrvácal von.
Celá jeho ruka zoslabla
a trvalo roky, kým v nej nabral rovnakú silu ako v druhej ruke.
Je to extrémne jedovaté. Ak máte na ruke nejaké rany...
Antropológ, odborník na kultúru Sanov
Môžem to potvrdiť. Keď som bol v labáku
a snažil som sa nasadiť ochranný kryt
naspäť na ihlu po extrahovaní,
prešla priamo cez rukavicu a vlastne ma dvakrát pichla.
Lovci mi povedali, že to začne okamžite páliť,
a okamžite som cítil, že to šialene páli.
Hrozne to pálilo.
Neodrezal si si ruku alebo prst?
- Stále ich máš. - Áno, našťastie bol v labáku
blízko kohútik. Dal som si dole latexovú rukavicu.
Mal som prst pod kohútikom
a uistil som sa, že žiadna krv nepôjde ďalej.
Opakoval som toto a nechal som to krvácať do umývadla
a preplachoval som to...
Lebo keď sa to dostane do krvného obehu, pôjde to hore rukou.
A jediný spôsob, ako sa zachrániť, je urobiť zárezy
až celkom hore, aby mohlo vykrvácať čo najviac,
než sa to dostane k srdcu.
Čo je to za jed? Je to nervový jed? Alebo čo to je?
Pôsobí niekoľkými rôznymi spôsobmi.
Larvy sú vlastne hemolytický jed,
čo znamená, že rozkladajú červené krvinky.
Takže sa stane to, že môžete aj vidieť, že moč zvieraťa
vlastne sčernie,
lebo to sú všetky rozložené červené krvinky,
ktoré sa teraz vyplavujú z tela.
A ďalej to robí to, že to obsahuje saponíny,
ktoré, hneď ako jed putuje do pľúc,
začnú peniť a vytvárať bubliny.
A to bráni zvieraťu dýchať, pretože celá dýchacia trubica,
nos a nozdry, teda ústa, sa naplnia bublinami.
Keďže sú jeho šípy otrávené, Xuiov luk je malý.
Patrí k najlepším žijúcim stopárom.
Dokáže čítať stopy v piesku tak, ako my čítame noviny.
Ale on číta všetkými zmyslami.
Počuje rozrušeného vtáka
a to mu hovorí, že nablízku môže byť leopard.
Ovoniava vzduch, aby zacítil pach slonov.
Cíti zem vibrujúcu z kopýt utekajúcich antilop konských.
Xui vie veľmi dobre napodobniť malú antilopu v núdzi,
aby prilákal matku.
Nebezpečné na tom je, že by mohol prilákať aj leoparda.
Kerllen Costa je Angolčan.
Environmentálny antropológ
Sníval o kariére profesionálneho futbalistu,
ale potom sa stal antropológom.
Narodil som sa a vyrastal som v Angole.
Väčšinu detstva som prežil počas vrcholu angolskej občianskej vojny.
Keďže môj otec bol pilotom vrtuľníka pre armádu,
veľa hodín som strávil vedľa neho v kokpite jeho vrtuľníka,
nielen pri boji vo vojne,
ale ale aj pri snahe utiecť a uistiť sa, že jeho rodina je v bezpečí.
A na týchto cestách som videl a počul veľa príbehov,
veľa zverstiev, ktoré by žiadny človek nikdy nemal vidieť
a vlastne ani počuť.
Reprezentovalo to angolskú občiansku vojnu na jej vrchole,
keď vrtuľníky z diaľky strieľali slony,
keď lode s vojakmi hubili hrochy v rieke,
keď vojaci bežiaci uprostred lesa
strieľali po každom zvierati, ktoré videli.
To naozaj predstavuje priepasť, ktorá vznikla
medzi biodiverzitou a ľuďmi,
pretože to nie sú len ľudia, ktorí boli postihnutí,
napríklad z jednej z krajín najviac postihnutých pozemnými mínami.
Sú to tiež zvieratá, lebo tieto zvieratá zabíjali nášľapné míny.
Boli určené pre tanky, nákladiaky a iné veci,
ale tieto nášľapné míny ich naozaj zničili.
A preto vidíte týchto angolských utečencov, ľudí a zvieratá,
ako sa rozptyľujú po celom kontinente.
A zdá sa, že je to celosvetový trend, nie je to len Angola,
kde vidíte ľudí bojovať proti tvorstvu.
A tohto sme boli svedkami napríklad aj v Amerike koncom 19. storočia,
keď srdcom Ameriky veľmi pomaly prechádzali vlaky
a ľudia v nich strieľali na bizóny
a všetko, čo videli.
Nie kvôli potrave, ale len kvôli streľbe.
Ako keby bol človek na misii zničiť to, čoho je súčasťou,
svoju podstatu, ktorou je život, ktorou je biodiverzita.
Toto predstavuje aj Fényköviho slon,
ktorého zastrelil Fénykövi, ktorý je doteraz
najväčším zaznamenaným slonom na svete.
Toto je angolský občan, angolský slon.
Zastrelili ho pre jeho majestátnosť, pre jeho veľkosť.
A zdá sa, že táto veľkoleposť je to, čo spôsobuje, že nielen tohto slona,
ale všetky ostatné živé bytosti ľudia ničia.
Tieto zábery sú z talianskeho filmu Africa Addio z roku 1966.
V tom čase bol lov veľkých zvierat stále obľúbený.
Dnes sa náš rešpekt k prírode zmenil.
Dokonca aj obrovský spadnutý strom má svojich miestnych strážcov.
Máme povolenie strážcov
navštíviť tento neuveriteľný baobab starý 1 000 rokov.
Zem je pošliapaná slonmi, ktoré sa tu pohybujú
a hľadajú časti baobabu, ktorými sa nakŕmia.
Ako toto tu.
Vidíte ich stopy spred niekoľkých dní.
Môžete to vidieť tu.
To je samec slona.
Má asi 50 centimetrov.
A ak vezmete najdlhší priemer a vynásobíte ho siedmimi,
dostanete výšku po jeho ramená.
Takže má asi 270 centimetrov,
veľmi veľký slon na okraji stáda, keď sa tu kŕmia.
Nie je ich súčasťou, prišiel ich navštíviť.
Ale Fényköviho slon v Smithsonovom múzeu,
najväčšie suchozemské zviera, aké kedy bolo zaznamenané,
jeho stopa
bola
taká veľká.
Teraz to môžete vidieť v porovnaní s týmto.
Toto je jeho predná noha nesúca veľkú váhu jeho hlavy a klov.
Prvá stopa, ktorú Fénykövi našiel, Josef Fénykövi,
mala ďalších...
50 centimetrov.
Takže tá noha bola takáto veľká.
Myslel si, že je to niečo nové.
Mamut, mastodont.
Slon, akého Afrika nikdy nevidela, akého svet nikdy nevidel.
13. november 1955
Toto našiel na svojej prvej expedícii v roku 1955.
Pod stromom našli spolu dva samce slona.
Do najväčšieho, Fényköviho, ako ho potom nazvali, Henryho,
vystrelili 17 nábojov vysokého kalibru.
Prenasledovali ho 15 kilometrov v džípe so stopármi,
kým sa nezložil.
A potom, keď ho stiahli z kože,
zistili, že mal v stehne, v prednej časti stehna,
náboj z kresadlovej pušky.
Tie sa zvyčajne dávali v 18. a 19. storočí
kmeňovým vodcom, kráľom, za ich podporu obchodu so slonovinou
a otrokmi v tej časti Afriky. Portugalci.
Takže tento slon s touto veľkosťou musel mať viac ako 100 rokov.
Slon, o ktorom si nikto nemyslel, že môže existovať,
slon,
ktorému nerozumieme ani dnes, keď stojí v múzeu.
Slon, ktorý môže byť novým poddruhom.
Keď sa dnes rozprávame s ľuďmi kmeňa Luchazi, hovoria nám o slonoch,
o tých, ktoré videli,
o stretnutiach s lesnými slonmi s červenými očami.
Takže naozaj nevieme.
A som tu, aby som vyhľadal pomoc,
rovnakú pomoc, akú mal Fénykövi,
stopárov Khoisanov,
aby pomohli nám, Kerllenovi a kmeňu Luchazi, nájsť Fényköviho slona, Henryho,
nájsť potomkov Henryho.
Získať vzorky tkaniva, ktoré môžeme porovnať s tým,
čo je v Smithsonovom inštitúte, lebo tam
mala iba koža dve tony, keď tam dorazila.
Na zostavenie slona použili päť ton materiálu,
ale lebka bola 1,5-krát väčšia než akákoľvek lebka
v záznamoch akéhokoľvek múzea.
Kly boli príliš ťažké, ich váha, aby ich namontovali na exponát,
takže tie sú v sklade.
Môžeme z nich extrahovať starovekú DNA na porovnanie s tým, čo nájdeme dnes.
NAJVÄČŠÍ SLON ZABITÝ ČLOVEKOM
Zaujímavé je, ako médiá v tom čase informovali o tomto love.
Tu vľavo Fénykövi pózuje pred svojou trofejou.
Práve v Sports Illustrated
oslavovali športovca, ktorý vytvoril nový svetový rekord.
Fénykövi vykonal dôkladné merania.
Tu je jeho náčrt so všetkými detailnými rozmermi.
Vpravo hore pridal čestné vyhlásenie
o správnosti svojich údajov.
Dôraz je kladený na dôkaz nového záznamu,
ktorý dodnes nebol prekonaný.
Sloní duchovia sú tieto posledné veľké obry,
ktoré žijú v týchto vysokohorských lesoch.
Vo výške nad 1 200 metrov slony nenachádzame. Ony sú tam hore na oblohe.
Myslím tým terra do fim do mundo,
Lisima lya Mwono, Zdroj života.
Je to... Je to toto miesto. Je to púšť Kalahari,
ale vyvýšená k oblohe ako chrám.
Je to... Je to...
Pod tým je... Ja ne... Ako to volajú?
Kimberlitový superzhluk.
Diamanty a vzácne minerály a zlato, ktoré stúpajú hore
a tlačia to k oblohe.
Je tam gravitačná anomália. To znamená, že je tam priveľa gravitácie.
Čo stúpa hore, ide veľmi rýchlo.
Vyzdvihlo to túto púšť k oblohe, kde sa vytvorili hmlové pásy.
Každé ráno je hmlisto nad týmito jazerami,
ktoré tam nemajú byť.
Je to miesto pre stratené veci, ako my.
Je to plné skutočnej mágie, nech už je to čokoľvek.
Bol som na mieste,
kde celá rieka zmizla do zeme,
alebo neviem, kam sa podela. Z rozbúrenej rieky bol tmavý kanál.
Počul som ľudí hovoriť, že nájsť slony
znamená nájsť samých seba.
Ale naozaj sa od nich niečo naučíme?
Od slonieho ducha sa nenaučím nič.
Možno je lepšie, ak to zostane snom.
Ale to je niečo, za čím sa my, ľudia, ženieme. Sny.
Delíme sa o sny medzi sebou.
A ak by toto zostalo mojím snom po zvyšok môjho života...
Ísť tam raz za rok v septembri k prameňom, ku ktorým vraj prídu,
sedieť tam potichu, ako Vundumtiki.
Možno je to tak lepšie.
Povedz nám, akí starí sú Sanovia.
Dobre. Ako vedec.
Existuje princíp najväčšej genetickej diverzity.
A to dáva Sanom z púšte Kalahari, Krovákom,
najväčšiu časovú hĺbku, takže...
sú to prví ľudia.
My všetci sme potomkami malej zakladajúcej populácie
Krovákov Sanov z Kalahari,
ktorí prežili dobu ľadovú,
skrývali pštrosie vajcia v púšti,
lovili s jedom,
a odišli...
Niektorí šli na sever, iní na juh k pobrežiu.
Keď sledujete genetiku, išli po pobreží až do Austrálie,
pretože ďalšími genetickými znakmi sú domorodé národy Austrálie.
Takže tak rýchlo šli priamo tam. A potom do zvyšku sveta.
Inými slovami, sme ich priamymi potomkami.
Sú to naši priami predkovia.
Áno.
Takže ak ich niekto považuje za odlišných, je to bizarné.
Sú prebudením nás, prebudením ľudskej duše.
Tanec, rituál, kultúra, vedomosti,
oheň a kameň, luk a šípy,
medicína a jed,
technológia sa začína vyvíjať tu.
Toto sme my.
Spoločnosť Krovákov Ju/'hoansi je úplne rovnostárska.
Xui ulovil kudu, ale on, živiteľ, sa tým nechváli.
Radšej sa poníži a zľahčuje svoj úlovok.
Ženy predvádzajú, že ho ignorujú.
Chlapec, Xuiov syn, rozdelí mäso.
Život je tu v mnohých ohľadoch pôvodný,
hoci Sanovia používajú s ľahkosťou mobilné telefóny.
Ale spoznávam sám seba.
Dobre sa porozprávať so synom na konci dňa...
ráno vstávať bez pevných plánov alebo povinností.
Čas akoby neplynul.
Tento starší z dediny Nhoma trávi väčšinu dňa
opravovaním svojho hudobného nástroja.
Viem, že by som to nemal romantizovať,
ale mám pocit, keď je takto obklopený sliepkami,
že lepšie ako toto to byť nemôže.
- Zdravím. - Ako sa darí?
Naši traja namíbijskí stopári sú roztrúsení v rôznych dedinách.
Kvôli vedeckej podpore prichádza do Xuiho dediny návšteva.
Toto je Jordana Meyerová, špecialistka na biodiverzitu DNA.
Prišla sem vyškoliť tím stopárov.
Takže chceme získať tie vonkajšie bunky,
„Molekulárna ekologička, Stanfordova univerzita“
vonkajšiu DNA, ktorú po sebe zanechali slony.
A urobíme ster, môžete to poznať z čias covidu, malou tyčinkou.
Ukážem vám to v teréne, keď nájdeme sloní trus.
Ale urobíme ster zvonku.
A potom to dáme do malej ampulky, ako je táto.
A znova, rovnaká kvapalina, tekutina, ktorá zachová DNA.
A to nám povie, či je tento slon možno z Angoly.
Mohli by sme testovať tieto šípy.
A toto robí to, že to vezme malý kúsok tkaniva zo slona.
Dúfajme. A potom vezmeme tento malý kúsok
a vložíme ho sem, aby sa zachoval.
Toto zariadenie vyzerá sľubne.
Ale neskôr v angolskej vysočine sa ukáže ako nepoužiteľné.
Tím sa teraz vydá
nájsť vzorku trusu miestnej populácie slonov.
Zbierame dve veci.
Jedna bude zvnútra.
A chceme to zvnútra, lebo to nie je kontaminované.
Ako sme to robili včera. Jeden človek mi to podrží.
Odstránim uzáver.
Podržím to. Dám to dnu a potom ho znova nasadím.
Toto sa nazýva DNA Shield. Je to konzervačná látka na DNA,
takže keď je to tam, je to veľmi stabilné. Okej?
Kým to nevyzerá asi takto, dobre?
Všetci ste to videli?
Dosť špinavé. Dajte tam dosť výkalov.
Dobre. Potom to otvoríme
a potom veľmi opatrne... Je tu miesto zlomenia.
A samo sa to odlomí, dobre?
Takto bude vyzerať aplikácia.
A potom môžeme prejsť zaznamenaním všetkých informácií tu.
- Áno, prosím. - Uvidíme, ako to pôjde.
Už si to urobil.
- Áno. - Okej.
Prečo to robíme?
Hľadali sme sloních duchov a zlyhali sme.
Vrtuľníky, kamerové pasce, boli ich stovky.
Akustické senzory, čo ich počúvajú.
Ešte som žiadneho nevidel. Máme 62 fotiek.
Trvalo nám sedem rokov, kým sme získali prvú fotku.
Hľadáme tu pomoc skúsených stopárov Ju/'hoansi,
Xuiho, Xuiho Dawida, Kobusa,
troch z posledných majstrov stopárov,
posledných ľudí,
ktorí dokážu identifikovať slona jednotlivo podľa jeho stôp,
ktorí dokážu prečítať túto krajinu a piesok v Angole.
Piesok na vysočine, to je piesok Kalahari, rovnaký ako tento.
Vedia ho čítať ako noviny.
A práve s nimi
tento rok, počas nasledujúcich šiestich týždňov, dvoch mesiacov,
uvidíme slonieho ducha, obrovského slona,
a legendárne slony, o ktorých lovci kmeňa Luchazi hovoria
v najodľahlejších údoliach Zdroja života,
Lisima lya Mwono,
s týmito skúsenými stopármi Ju/'hoansi.
To je to, čo tu robíme.
Idem do Angoly a všetci hovoria, že je to dobré.
A všetci sú šťastní.
Moja žena sa nerozlúči, keď odchádzate do Angoly.
Len: „Pekne pracuj a uvidíme sa, keď sa vrátiš.“
V Nhome, dedine Kobusa,
sa k expedícii pridajú angolskí stopári kmeňa Luchazi.
Odteraz budú zohrávať dôležitú úlohu sprievodcov vo svojej domovine,
na vysočinách, kde sa skrývajú sloní duchovia.
Sme s Angolčanmi. Budeme celkom v bezpečí.
Áno.
Dnes odchádzame do Angoly a...
preto sa rozlúčime.
Náčelník dediny, tu naľavo od Kobusa,
dáva Kobusovi povolenie a požehnanie odísť.
Pre Xuiho a stopárov Sanov je toto teraz veľká neznáma.
Prítomnosť angolských lovcov zmierňuje neistotu
pre Kobusa a Xuiho Dawida, keď vchádzajú do terra incognita.
Hranice Angoly sú vonkajším okrajom ich sveta.
Expedícia teraz vstupuje do oblasti, ktorá bola kedysi bojiskom
v angolskej občianskej vojne, ktorá zúrila 27 rokov.
V meste Kuito
sa Steve Boyes stretne s konvojom nadácie Lisima,
neziskovej organizácie, ktorú založil na dlhodobú ochranu v Angole.
Tu sa konvoj rozšíri na deväť vozidiel,
dve podporné autá s pancierovaním pre nášľapné míny
a 12 motoriek,
všetky v logistickej podpore pátracieho tábora, ktorý vybudujú.
Konvoj smeruje do mesta Cangamba
na audienciu u kráľa Nkangaly.
Stretne sa s nimi kráľov duch.
Kráľ Nkangaly
Žiadam o povolenie pristúpiť ku kráľovi a dať mu dva dary.
Chcel by som vám ukázať dve fotografie,
jednu slona, ktorý je vo Washingtone, D.C.,
hlavnom meste USA,
a lebku slona napravo, ktorá je tam uložená.
Myslíme si, že posledný úkryt pre potomkov tohto slona
je v tejto oblasti.
A videli sme stopy sloních samcov. Jednu veľmi veľkú.
A to je dôvod, prečo sme tu. Aby sme pochopili toto zviera.
Chceme vás požiadať, aby ste nám pomohli urobiť z tohto oveľa väčší šíp,
oveľa väčší luk, aby sme boli ďaleko od slonov.
A teraz vám to môžem priniesť, aby ste videli, že to nie je hrot šípu.
Je to jednoducho niečo, čo zájde takto hlboko do kože a vypadne.
Polož to tam dopredu. Zdvihne to a pozrie sa na to.
Okej.
To je špeciálny nôž, ktorý zdedil kmeň Luchazi
s geometriou, ktorú vytvorili.
Toto je rovnaké ako ten amulet, ktorý má v ruke.
Je to na ochranu,
nie na fyzickú ochranu, ale na duchovnú ochranu.
A pýta sa, či by si mohol vo svete, ktorým cestuješ,
zistiť, či je možné
nájsť niečo také, ale možno dvojnásobnej veľkosti.
A bude to brať ako symbol tvojho rešpektu.
Je to sedem ťažkých dní jazdy z Namíbie do angolskej vysočiny.
V krajine nie sú žiadne cesty, žiadne mosty.
Nezabúdajme, že má veľkosť Anglicka.
Pohony štyroch kolies musíme nechať za sebou.
Teraz je to asi 160 km na motorkách a čakajú nás ďalšie prechody cez rieku.
Miestni sa pri tejto rieke stretli s krokodílmi.
Steve má obavy,
ale uistili ho, že krokodíly prídu až po zotmení.
Nasledujeme stopy členov kmeňa Luchazi,
ktorí tu trávia obdobie sucha a lovia antilopy na mäso a kožu.
Základný tábor je vytvorený.
Naši namíbijskí stopári si dobre sadli s príslušníkmi kmeňa Luchazi.
Páni.
Motorky nemôžu ísť ďalej, aby nerušili slony.
Ďalších asi 50 kilometrov musíme ísť pešo.
Sú tam prvé nezameniteľné znaky prítomnosti slonov.
Áno.
Stopy v piesku sú čerstvé.
Xui si všimol stopu jedného slona.
Našiel strom s nedávnymi značkami.
Slon do kôry strčil svoj kel
a potom si tu otrel bok.
Elias Ngunga, stopár kmeňa Luchazi,
„Stopár kmeňa Luchazi“
našiel veľmi čerstvú vzorku trusu.
Zoberme ju všade odtiaľto.
Prechádza to konečníkom.
A pozrite sa na to. Doháňame ho.
Z hlienu na ňom je veľká šanca získať
kompletnú sekvenciu DNA.
Hlavne drevo, len drevo.
Steve odoberie aj vzorku obsahu trusu.
Sú to väčšinou korene a kôra.
To im umožní nahliadnuť do habitatu sloních duchov.
Steve, vedec, musí byť rýchly.
O svoj poklad sa musí podeliť s lajniakmi,
ktoré sa objavia takmer okamžite.
Chrobák zase musí súperiť s muchami.
Chrobák skarabeus bol pre starovekých Egypťanov posvätný.
Mal za úlohu prekotúľať slnko po oblohe.
Tábor najbližšie k sloním duchom využívajú lovci Luchazi.
Všade sú ohne a sušia mäso z antilop.
Hrot šípu na odobratie vzorky kože
slonieho ducha sa už pripravuje.
Toto je António Luhoke, lovec kmeňa Luchazi,
„Lovec kmeňa Luchazi“
ktorý sprevádzal Steva na mnohých predchádzajúcich expedíciách.
Na druhý deň
sa našli stopy veľmi veľkého slona.
Toto tu. Tu. Skús to.
- To je najvyšší bod. - Áno.
To je veľké obtretie.
To je výška ramien?
Takže to je...
270, 300 centimetrov. To je ako veľký slon v Okavangu, ktorého sme videli.
Ale je to vrchná časť ramena alebo tu?
Pod?
Tak možno ešte 30 cm.
A...
Je to...
samec alebo samica?
Musí to byť samec, slon.
Myslia si, že je to stádo 16 slonov.
A vpredu kráča niekoľko veľkých samcov.
Jeden vpredu a traja alebo štyria po stranách, aby ich ochránili.
A je jeden alebo dva, ktoré si už zlomili kly.
A myslí si, že toto je jeden zo štyroch,
ktoré sú na boku a pripravujú cestu pre stádo, ktoré príde.
Hovorili o tejto časti
v tejto výške.
A rameno...
- Rameno tam. - Áno.
A je takto.
Má dobrých 330 cm.
Je väčší ako to, čo máme v Botswane.
Aký je štandard v Botswane?
Štandard je 300 cm. Väčšie nie sú.
A to je osemtonový, sedemtonový slon.
Fényköviho mal 13 ton.
Takže hovoríte o...
- Áno... - Deväť až desať?
Áno, deväť- až desaťtonový slon, áno.
Xui a Xui Dawid objavia niečo, čo všetci prehliadajú.
Tento chlp slona sa stane súčasťou forenzných dôkazov.
Xui tu vysvetľuje, ako sa slon presunul do mokrého rašeliniska.
Očividne nás počul prichádzať.
Takže... od veľkého dažďa,
po malom daždi,
prešiel tadiaľto a vlastne bežal tadiaľto.
Vidíte túto stopu?
A bežal, nie pozdĺž kanála, priamo tam, kde je Tony.
Máme dve kamery, takže si myslím, že prvá pôjde tam.
Hoci je tento vynález dômyselný,
nikdy nezachytil žiadneho slonieho ducha.
Nakoniec to celé bude na telefónoch v rukách.
Medzi spoločníkmi noci je tento pavúk.
Je jedovatý a mláďatá na jeho chrbte sú rovnako jedovaté.
Pavúk bol dosť čudný,
ale v ďalšie ráno som veril, že stále snívam o démonoch.
Nie. Na začiatku sme boli šesť dní za ním.
Jeden deň za stádom.
Včera sme boli hneď za stádom, doslova sme ich prenasledovali.
Cítia nás vo vetre.
To urobil tím. Obišli to.
Teraz sme... Asi sú s nimi.
A sme hodinu, dve, tri hodiny pozadu za týmto.
Takže to dobiehame.
Ale potom príde nečakané šťastie.
Každé ráno vyrážajú samostatné tímy.
Tu sú Elias a Antonio.
Kamera natočila iba ich odchod a pridali sa k Stevovi a Kerllenovi.
Myslím, že to mal vo vrecku.
Elias a Antonio zrazu zbadajú najväčšieho zo všetkých sloních duchov,
nejasný sivý tvar medzi listami.
Antonio stihne zapnúť len kameru v mobile.
A potom sa snaží nájsť lepšiu pozíciu.
A teraz, len na pár sekúnd, ho zahliadneme.
Potom sloní samec odchádza.
- Odfotili ho? - Odfotili ho.
Môžem vidieť tú fotku?
To bolo všetko?
Stálo to za desaťročné hľadanie a náročnú expedíciu?
Bol toto dôkaz?
Bola toto pravda?
Istým spôsobom áno,
ale prinajlepšom povrchná pravda.
Áno, sloní duchovia existujú.
Máme forenzný dôkaz,
pretože jeden z nich bol zachytený na videu, ktoré bolo inak sklamaním.
Určite to bol najväčší sloní samec.
Výška jeho ramien naznačuje,
že je to najväčší známy slon v Afrike,
a teda najväčší suchozemský cicavec na našej planéte.
Dva dni oddychu.
A potom bude mať Steve šťastie.
Hovorím Garymu a Xuimu, že sme počuli slona na tomto hrebeni.
Idem sa pozrieť, či vidno stopy, ktorý to bol.
Po menej ako dvoch hodinách chôdze
stopári Sanovia zazrú slona.
Naša profesionálna kamera zostala trochu pozadu,
a tak to, čo vidíme, natočil Steve na svojom mobile.
Xui opatrne strieľa svoj šíp.
Získajú hrot šípu, ktorý mal odobrať vzorku DNA.
Nevidel som to poriadne. Myslím, že...
Myslím, že sa to odrazilo od slona alebo ho to minulo. Ale máme...
Keď dopadol na zem, rozhodne nabral nejaký piesok.
Ale slon je priamo tu.
Myslím, že si povedal, že to išlo zo stehna. Hej.
Ako sa má teraz slon?
Slona to donútilo utiecť,
a tak sa celej myšlienky so šípom nadobro vzdali.
Ako to vyzerá.
Ale Steve dostal svoju odmenu.
Mal čistý výhľad.
Toto je...
Xui, stále nadšený, opisuje, ako upozornil Steva na slona.
Po tom, čo prvotné vzrušenie ustúpilo,
Steve opäť čelil otázke,
či by bolo lepšie nikdy sa nestretnúť so sloními duchmi.
Neboli azda lepšie ako dúha, ako vidina na oblohe?
A jedného z nich predsa len naozaj stretol.
Táto skutočnosť bola nepopierateľná.
Steve musí žiť so svojím úspechom.
Toto je on, v oblasti vodných zásob, na tomto mieste.
A prišla ďalšia realita. Dážď.
Expedícia sa musí vrátiť,
než sa rašeliniská a rieky stanú nepriechodnými.
Zdroj života?
Nastal čas vrátiť sa a zabezpečiť, čo získali,
biologické vzorky sloních duchov.
Smithsonovo múzeum dalo povolenie
získať vzorku DNA z Henryho,
aby ju porovnali so Stevovými vzorkami.
Odkiaľ vezmeme tú vzorku?
Myslím si, že sa zameriame na miesta niekde tu,
alebo z miesta, odkiaľ sú kly.
A ja odoberiem vzorky, ale môj tím mi musí pomôcť.
Kurátorka cicavcov, Smithsonov inštitút
Úlohu pridelili Melisse Hawkinsovej.
Ja ustúpim a...
- Ďakujem, že to robíte. - Dobre, výborne.
Mary Faith Floresová jej pomôže s ďalšími krokmi.
Molekulárna technička, Smithsonov inštitút
Na spodnej časti jednej zo stoličiek
sa jej podarilo nájsť tkanivo, ktoré bolo aj po 70 rokoch
stále dosť čerstvé, aby bolo sľubné.
Ďalšie postupy sa musia vykonať v úplne sterilnom prostredí.
Toto sú Henryho vzorky tkaniva.
Tu Melissa a Mary extrahujú DNA.
A Steve teraz donesie vzorky hlienu a trusu
od sloních duchov
Katherine Solariovej zo Stanfordovej univerzity.
V pozadí je Dmitri Petrov,
vedúca osobnosť stojaca za genomickými programami Stanfordu.
Tieto vzorky sú doslova zo slona. Len spred pár týždňov.
Štyri z nich... Päť z nich je od skutočného samca slonieho ducha.
Takže vám ich odovzdám.
Toto je jedna z tých od samotného veľkého samca.
Skvelé.
Tu to spracujeme, aby sme otvorili všetky bunky.
Konzervačná genomika, Stanfordova univerzita
A uvoľníme všetku DNA, aby sme videli všetko, čo tam je,
čím sa živia, ako aj vzorky DNA slona.
Toto je sekvenčný prístroj. A je veľmi moderný,
má hodnotu viac ako milión dolárov.
Sem pôjdu vzorky našich sloních duchov?
Áno, presne. Skončia tu.
Prejdú niekoľkými krokmi od toho, čo sme videli predtým, kým skončia tu,
ale skončia tu a tu sa vygenerujú dáta.
A tento stroj vytvorí šesť miliárd tzv. sekvenčných readov.
Šesť miliárd. Takže šesťtisíc miliónov sekvencií DNA.
- Je to veľa dát. - Áno?
Mám to tu, aby som vám to ukázala.
Takže tu je každý riadok jeden read.
Toto má dĺžku...
- To je veľa písmen. - ...150 písmen. A potom...
Takže hovoríte o šiestich miliardách
- týchto riadkov... - O šiestich.
- ...vo výstupe z tohto prístroja... - Presne tak.
- ...zo vzoriek slonieho trusu? - Presne.
- Toto je mitochondriálna? - Toto je celá DNA.
Celá DNA? To je všetko, čo tam je?
A čo budete robiť s týmito údajmi?
Toto je príklad týchto údajov, trochu viac spracovaných.
- Tu je to všetko zoradené a zmapované. - Okej.
A tu môžete vidieť, že toto je jeden slon.
Toto je druhý slon.
Nájsť anomálie, tu označené žltou,
by bolo pre ľudí nemožné.
Z miliárd riadkov
počítačový program identifikuje rozdiely medzi dvoma vzorkami.
...slon tu dole verzus tento slon tu hore.
Toto je Kalifornská univerzita v Riverside.
Posledný krok Stevovho výskumu sa uskutoční tu,
aby sme porovnali DNA sloních duchov s Henrym a ostatnými líniami.
Steve, zdravím.
Preto ide za Ellie Armstrongovou.
- Teší ma. - Rád vás spoznávam osobne.
- Niečo som vám priniesla. - Ďakujem pekne.
Pretože som vedela, že prídete.
Vedeli ste, že sme išli do Smithsonovho múzea.
Samozrejme.
Hľadali sme tesne pod zubami, vybrali sme nejaké tkanivo.
A cieľom je porovnať to s čerstvými vzorkami, ktoré som priniesol z Angoly.
Budeme s nimi môcť urobiť to,
že naozaj môžeme vypátrať históriu týchto slonov.
Takže o historickej vzorke
niektoré veci vieme, napríklad to, odkiaľ pochádza,
ale sú veci, ktoré o nej, samozrejme, nevieme,
najmä v súvislosti so slonmi, ktorých vzorky máte z Angoly.
A tak budeme vedieť povedať, z akej populácie bol tento slon,
či bol príbuzný skôr s lesnými slonmi
alebo s inými druhmi slonov,
alebo ako sa líši od slonov, ktoré v súčasnosti vidíme.
V živote som stretol tisícky slonov.
Takéto som nikdy nevidel.
Majú dlhé nohy. Sú veľmi vysoké.
Majú malé nohy v porovnaní s ich veľkosťou.
Žijú vo vyšších polohách.
Ak by ste vzali slona zo savany
alebo z buša z delty Okavango a dali ich tam hore,
neprežili by.
Je šialené si pomyslieť, že sú...
Nie poddruh alebo...
- Áno, sú... - Niečo úplne iné?
Budeme to môcť vypátrať pomocou genetickej DNA.
Takže budeme schopní pochopiť, či je to nejaká rodová línia,
ktorá pochádza z niektorých z historických línií,
ktorých vzorku máte z múzea,
alebo či je to niečo úplne nové
a taká vzorka nikdy nebola odobratá.
A to je také skvelé na genetickom sekvenovaní.
Niekedy máme druhy,
ktoré pohľadom nedokážeme rozoznať.
Ale keď sa pozrieme na genóm, vieme, že sú vlastne odlišné.
Keď sekvenujeme genóm,
sekvenujeme asi tri miliardy bázových párov DNA.
A musíme to vložiť do superpočítačov
a potom spracovať všetky dáta.
Zvyčajne to trvá približne šesť mesiacov až rok.
A to preto, lebo musíme získať všetky genetické údaje,
ktoré už boli sekvenované pre slony,
aby sme mohli kontextualizovať údaje, ktoré ste nám priniesli a získali.
Keď to robíme prvýkrát, trvá to dlho.
Ale keď to robíme druhý a tretí raz, začne to byť veľmi rýchle.
Jej zistenia, neskôr v budúcnosti, budú publikované vo vedeckých časopisoch.
Bol som zmätený množstvom mŕtvych vtákov pre vedecký výskum.
Vyzerali ako egyptské múmie vo večnom spánku.
Ale ako môžeme udržať zmenšujúcu sa rozmanitosť druhov?
Je možné sloních duchov udržať nažive do ďalekej budúcnosti?
Kontrola ich prežitia prostredníctvom ozbrojených správcov oblastí
len spomalila dramatický pokles ich počtu.
Cestou späť zo svojej expedície
Steve zažil ďalšie fascinujúce stretnutie s miestnym kráľom.
Jeho hlboko zakorenené tradície môžu byť kľúčom k ochrane
a prežitiu sloních duchov.
Všetko prebieha formálne.
Najprv udelí povolenie na vypočutie si správy o expedícii.
Jeden z kráľových lovcov, ktorý bol súčasťou expedície,
rozpráva udalosti deň za dňom.
A teraz hovorí kráľ.
Pripomína nám slony
rozprávaním mýtu o pôvode svojho ľudu.
Kerllen tlmočí, prečo slony patrili ku kmeňu.
Keď tí lovci išli loviť,
v zadnej časti stáda bol jeden malý slon.
Tento slon, malý slon, prišiel k rieke Kwango.
A keď sa dostal k rieke,
začal zo seba zvliekať kožu slona.
A keď si zvliekol kožu, lovec videl, že to bola žena.
A pomohol jej zvliecť všetku sloniu kožu.
A s tou ženou pribehol až sem,
do kráľovstva Nkangaly.
Tú ženu si nechal ako manželku.
S tou ženou sa rozmnožili.
A preto ti hovorí, že slony sú súčasťou ľudí.
Preto vidíš, že keď požiadaš kráľa
o povolenie, predtým ako odídeme,
keďže sme požiadali o povolenie, on pokľakol.
A vykonal rituál, aby sa spojil s predkami
a požiadal o povolenie.
A oni ti dovolili vidieť slona.
Preto sa ti podarilo vidieť tie slony.
Tie slony neuvidíš, ak nepožiadaš o povolenie kráľa
a kráľ svojich predkov.
Okej.
Existuje nádej v pretrvávajúcej sile afrického mýtu,
že ľudia a slony patria k sebe?
Bude krajina ukrývať sloních duchov dlhý čas?
Pravdepodobne nie.
Ale sila tradícií len tak nezmizne.
Zarážajúce je, že Steve aj kmeňoví starší pevne veria,
že ak slony vymiznú,
bude to tiež predzvesťou nášho vymiznutia.
Život by pokračoval, ale bez nás.
Počiatočná analýza DNA naznačuje, že Henryho otec bol sloní duch.
Ale tím Smithsonovho inštitútu potrebuje viac vzoriek DNA
z lebky, aby objasnil jeho pôvod.
Henryho matka môže byť jedinečná, iná ako teraz známe slony.
Steve, Xui, Kerllen a lovci Luchazi
spolupracujú s kráľom Nkangaly, aby udržali vysočinu –
kde tieto slony žijú už tisícky rokov – v bezpečí pred pytliakmi.
Preklad titulkov: Zuzana Jánošíková