Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
‫ובבוקר הזה הקר כקרח,‬
‫כולנו רשמית סופרים לאחור‬ ‫את 16 ימי השופינג שנותרו עד חג המולד.‬
‫הייתם שובבים או טובים?‬
‫הינה שיר ישן שאני אוהב,‬ ‫שיכניס אותנו לאווירה.‬
‫אימא?‬
‫אבא?‬
‫קומקום!‬
‫אבא!‬
‫אימא!‬
‫אימא? שיט. אימא?‬
‫אימא? פאק.‬
‫אבא!‬
‫הלו? אימא?‬
‫אמבולנס, בבקשה.‬
‫לאן לנסוע?‬ ‫-לא יודע. לפה, לא?‬
‫פשוט אסע נגד התנועה.‬
‫אתה נוסע...‬ ‫-אני יודע. אני חונה.‬
‫הכול בסדר, אימא. הבאנו את הדברים שלך.‬ ‫הבאנו את התיק שלך.‬
‫- כניסה ראשית‬ ‫בית החולים פרינסס מרי, צ'לטנהאם -‬
‫- להתראות, ג'וּן -‬
‫איפה משקפת השחייה שלי?‬
‫תצטרכי לשאול ממישהו אם לא הכנסת אותה.‬ ‫קניתי לך חדשה.‬
‫אימא!‬ ‫-אל תאשימי אותי.‬
‫את לא!‬ ‫-אני כן.‬
‫היא הייתה על השולחן.‬ ‫-איך לא ראית, אלה?‬
‫שתוק!‬ ‫-אלה, פשוט תעזרי לאחיך, בבקשה.‬
‫היי, סוז. סליחה.‬ ‫-אשתי עייפה.‬
‫וכורעת ללדת.‬
‫יש אצלכם מקום?‬ ‫-בחייך, אלפי.‬
‫כן.‬ ‫-זה...‬
‫"שלום, אדוני. אשתי כורעת ללדת."‬
‫לקבל את הבונוסים לחג המולד עד שישי,‬ ‫זה יהיה מעולה.‬
‫זה לא, "אשתי עייפה וכורעת ללדת.‬ ‫יש אצלכם מקום?"‬
‫זה אותו דבר!‬
‫אמרת את אותו דבר פעמיים!‬ ‫-אני לא.‬
‫בחייך, פשוט תגיד כמו שצריך הפעם.‬
‫"...מכולם בהלת'פול הארווסט." משהו כזה.‬
‫בעצם, אני צריכה לסיים.‬
‫אלה, הוא לא יהיה מביך.‬ ‫-הוא כן!‬
‫אלפי, הולך לך מעולה, חמוד. מעולה.‬
‫נכון שהולך לו מעולה, בן?‬ ‫-כן.‬
‫אין מצב שאבוא למחזה חג המולד שלך.‬
‫אל תהיי רעה.‬ ‫-מישהו מכבד אותי.‬
‫קצת לחם טעים.‬ ‫-מפתחות...‬
‫תודה, אימא.‬ ‫-היי, סיד.‬
‫מה דעתך על העגילים שלי?‬ ‫-אהבתי.‬
‫הראית לאימא?‬ ‫-אימא?‬
‫מה דעתך על העגילים שלי?‬ ‫-מהממים!‬
‫הם קצת ארוכים לרוגבי, מתוקה,‬ ‫אז תסירי אותם לפני חינוך גופני.‬
‫טוב.‬ ‫-בסדר, זזתי.‬
‫נתראה בערך בחמש. ביי!‬
‫ג'רי? איפה היוגורט שהיה ברשימה?‬
‫לא נראה לי שהיה ברשימה.‬ ‫-היה. יוגורט כבשים.‬
‫איך אתה תמיד שוכח משהו? אני לא קולטת.‬
‫פשוט תמחק תוך כדי.‬ ‫אתה אף פעם לא מוחק תוך כדי.‬
‫אקנה בדרך חזרה אחר כך. סגור. יוגורט עיזים.‬
‫כבשים!‬ ‫-כבשים.‬
‫שיהיה לכם יום טוב.‬ ‫-ביי, אימא.‬
‫בהצלחה בחזרות, חמוד.‬ ‫-אלה, אני צריך את התסריט.‬
‫תגיד "בבקשה".‬ ‫-אני אתן לו.‬
‫אימא, הייתי נותנת לו!‬ ‫-ואת התיק.‬
‫אל תשכחי שיש לי שיעור פסנתר.‬ ‫-לא שכחתי, מתוקה.‬
‫שכחת בפעם שעברה!‬ ‫-לא שכחתי.‬
‫ממש מביך! שכחת.‬ ‫-טוב. ביי!‬
‫טוב, ביי.‬
‫אימא, סיימתי!‬
‫אימא! טיבלט שוב עושה קקי עם הדלת פתוחה.‬
‫באמת סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫אתה משקר לי?‬ ‫-לא.‬
‫היי, קון.‬ ‫-ג'ולס.‬
‫קצת מוקדם בשבילך. הכול בסדר?‬ ‫-כן, היי, תקשיבי.‬
‫את חייבת לבוא לבית החולים.‬ ‫-רגע...‬
‫היא נכנסת לניתוח עכשיו.‬ ‫-מה?‬
‫הלו?‬ ‫-אה, היי.‬
‫סליחה, מי... איזה...‬
‫זו סיד.‬ ‫-אה, כן.‬
‫שלום, דוד קונור.‬ ‫-היי, סיד.‬
‫טוב, תקשיבי, אני צריך לדבר עם מול.‬ ‫אימא שלך.‬
‫אימא! דוד קונור אומר שהוא צריך לדבר איתך.‬
‫בבקשה.‬
‫היי. תזדרז. אני עסוקה.‬
‫כן, מול, תקשיבי...‬
‫לאימא היה איזה משהו.‬ ‫היא חזרה לבית החולים, ו...‬
‫את יכולה פשוט לבוא?‬
‫כן. כן!‬
‫ותוך כדי מעבר בתעלת הלידה,‬
‫אתם משחררים את אנרגיית הרחם‬
‫לעבר החום וקרני השמש הנפלאות.‬
‫תנו לשמש לזמן אתכם ולטהר אתכם.‬
‫אם רק הייתי יכול לטייל, קון.‬
‫אם לא הייתה לי הרגל הדפוקה שלי,‬
‫וכולכם, ו...‬
‫הייתי מטייל אפילו יותר מההוא.‬
‫הנחמד הקטן עם השיער האפור.‬
‫נו, הזקן מ"פלאנט אורגניק".‬
‫דייוויד אטנבורו?‬ ‫-כן.‬
‫הייתי כמוהו, כן.‬
‫אני לא אומר שלא היה שווה להביא אתכם לעולם.‬
‫ברור שכן.‬
‫פשוט הייתי רוצה...‬
‫שתדע, זה... זה בסדר.‬
‫כן.‬
‫אתה יכול לטייל בשבילי, קון.‬
‫כן, אני מניח שכן, אבא. פשוט...‬
‫זה פשוט קצת מלחיץ, בעצם.‬
‫באלי יפה, נכון, קון?‬ ‫כדאי שתבקר בבאלי, תראה. תראה את זה.‬
‫הפעם האחרונה‬ ‫שיצאתי לחופשה נורמלית הייתה בערך‬
‫לפני חמש שנים.‬
‫איטליה, החתונה של טוביאס.‬
‫אני ואימא ביקרנו בגרמניה‬ ‫כדי ללכת למומחה שג'וליה ארגנה.‬
‫אבל זה לא באמת נחשב, נכון?‬ ‫-אל תדבר ככה, קון.‬
‫ברור שזה נחשב.‬ ‫הבאת לי את הלְסוּטָה היפה ההיא.‬
‫וכל הבשרים הטעימים שהבאתם.‬
‫בשר? איזה בשר?‬ ‫-נו... ה"גלוקנשפיל" הזה.‬
‫קוראים לזה "קנוכנשינקן".‬
‫ומה זה בכלל לְסוּטָה?‬
‫אל תהיה כזה, קון.‬
‫נו, הלְסוּטָה שלי, ה...‬
‫לְסוּטָה, אתה...‬
‫טוב, חבל. חשבתי שאתה אוהב את הלְסוּטָה שלי.‬
‫די להגיד לְסוּטָה.‬
‫הלְסוּטָה שלי.‬ ‫-אלוהים.‬
‫עם שלושה כאלה לעטים.‬
‫אבא.‬ ‫-כזה עמיד למים.‬
‫בבקשה. אני רק צריך קצת...‬ ‫-רק פאקינג לְסוּטָה.‬
‫אבא!‬ ‫-לְסוּטָה.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי, ילדים.‬
‫לא, רק אני ובנג'י באוטו עכשיו.‬
‫אני בדיוק מגיעה לבית החולים.‬ ‫אימא שוב מאושפזת.‬
‫אל תשכח את היוגורט. זו המטלה היחידה שלך.‬
‫יוגורט כבשים, נכון?‬ ‫-לא, יוגורט כלבים, ג'רי! כוסאומו!‬
‫כן, כבשים.‬
‫בטח מולי תהיה שם.‬ ‫-כנראה.‬
‫אלוהים. את רוצה שאטוס חזרה?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫יש לך עבודה. אני בסדר.‬ ‫אתמודד, באמת. זה בסדר.‬
‫ג'רי?‬ ‫-יוגורט.‬
‫אני בסך הכול רוצה אימא בלי סרטן,‬ ‫וקצת יוגורט כבשים.‬
‫אתה פשוט מתיש אותי.‬
‫לקנות מתוקים טעימים?‬
‫למה אתה שואל כל כך הרבה שאלות?‬
‫בבקשה סיים כבר.‬ ‫-טוב. אוהב אותך.‬
‫טוב. בוא, טיבי!‬
‫טוב, חמוד שלי.‬
‫יופי. זוז מהדרך.‬
‫תודה על העזרה, מתוק. בוא.‬
‫טוב. נלך לראות את סבתוש, בוא.‬
‫מולי, היי.‬
‫נמשיך ללכת.‬
‫קדימה.‬
‫אימא כועסת.‬
‫לא, חמוד. אימא לא כועסת.‬
‫מה שלומך, קטנטן?‬
‫תראה! יש לי משהו מיוחד מאוד להראות לך.‬
‫יופי.‬ ‫-כישור לשלב מאוחר יותר בחיים, כן?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומה? מה קרה?‬
‫הם אמרו שצריך לפנות לה את דרכי הנשימה.‬
‫היא בניתוח כרגע.‬
‫יעדכנו אותנו כשיהיה חדש.‬
‫אלוהים, אני לא עומדת בזה.‬ ‫-זה היה לפני שעתיים.‬
‫אימא המסכנה.‬
‫מה הלן אמרה? הצלחת להשיג אותה?‬
‫לא. ניסיתי.‬
‫את?‬ ‫-לא, קון. לא התקשרתי להלן.‬
‫את התקשרת להלן?‬ ‫-אתה התקשרת אליי.‬
‫כן, אני יודע,‬ ‫פשוט חשבתי שאחת מכן תתקשר אליה.‬
‫למה שנעשה את זה?‬ ‫-למה ש...‬
‫כי אתן אחיות.‬
‫נגעתי באדום, לא מתקשר אליה.‬ ‫-זה בסדר. בסדר גמור.‬
‫אני אתקשר אליה.‬ ‫אעמיד פנים שהרגע התקשרת אליי.‬
‫כן, נורא, נכון?‬
‫לא אהבת? נסה את זה.‬ ‫-טוב.‬
‫אסור לי צ'יפס.‬ ‫-לא?‬
‫חשבתי שהטלפון שלי כבוי. ממש סליחה.‬
‫אנטשולדיגונג, ביטה.‬
‫תשמרו על צ'קרות הלב פתוחות.‬
‫כן, ככה. יפה. אהבתי.‬
‫איזה קטע,‬ ‫שיחה נדירה מאחותי הקטנה והאובר-עסוקה.‬
‫היי.‬ ‫-אני מלמדת שיעור ריקוד הוליסטי.‬
‫לא יכולה לקשקש, אבל מה שלומך?‬
‫כן, הלן? תקשיבי לי.‬ ‫-ג'וליה...‬
‫תקשיבי.‬ ‫-זה שיעור מדהים להתמודדות עם אבל.‬
‫יש משתתף שאשתו נפטרה‬
‫כי החליקה על קטלוג איקאה ונפלה במדרגות.‬
‫נכון שזה טרגי?‬
‫היא הייתה ערומה.‬
‫הלן, תקשיבי, בבקשה, עצרי. רק תקשיבי.‬
‫אימא חזרה לבית החולים.‬
‫מה?‬ ‫-טוב? קונור הרגע התקשר אליי.‬
‫אלוהים.‬ ‫-היא לא הצליחה לנשום.‬
‫הם מנסים להבין מה קורה. אני יוצאת.‬
‫בדיוק יוצאת...‬ ‫-אלוהים.‬
‫ממש עכשיו.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוקיי?‬ ‫-אלוהים. תנשמי.‬
‫היא בפרינסס מרי,‬ ‫אבל לדעתי כדאי שתבואי, אם את יכולה.‬
‫אבוא ישר לשם. אקח טיסה היום,‬
‫ואביא מי פלורידה ומרווה‬ ‫לטיהור החדר של אימא‬
‫וקצת קריסטלים לריפוי,‬
‫ואביא לה מיץ תפוזים, כי...‬
‫יופי. היא אוהבת. תביאי מיץ תפוזים, לגמרי.‬
‫כן. טוב, יופי. עדכני מתי את באה. סמסי לי.‬
‫אני לא מאמינה.‬ ‫-חייבת לסיים.‬
‫ביי.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אוי, לא.‬
‫היי, סוז, זו שוב אני.‬
‫יש איזה עניין עם אימא שלי. לא אבוא היום.‬
‫אה, כן, בטינה, פנטסטיש.‬
‫זה מדהים.‬
‫לארוחת ערב, אלפי רצה פיצה.‬ ‫בלי טלוויזיה, בבקשה.‬
‫ו... שיט, מתי מחזה חג המולד של אלפי?‬
‫תוכלי להזכיר לי?‬ ‫שימי את זה בתיקייה המשותפת. תודה. ביי.‬
‫- יחידה אונקולוגית -‬
‫רוצה את הכריך שלך? כן?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫רוצה ארוחת צוהריים, מתוק?‬ ‫-כן.‬
‫כן, מה?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫תודה, אימא.‬
‫בבקשה, יפה שלי.‬
‫יש לי עוד, אם את רעבה.‬
‫אנחנו לא רוצים, נכון, טיבי? לא.‬
‫זה לא אורגני, נכון?‬
‫רוצה לקחת את הכריך הטעים שלך וללכת לשחק?‬
‫שם?‬
‫בן?‬
‫רוצה ללכת לשחק?‬
‫אסובב אותך פה.‬
‫ככה.‬
‫כן.‬
‫יש לנו את אותו סוודר.‬
‫סבתוש שלי סרגה לי אותו.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫בבקשה, חמוד.‬
‫ילד טוב.‬
‫אפשר בבקשה ביס?‬
‫ביס.‬
‫אל תגיד לאימא.‬
‫מר צ'שר?‬
‫פה.‬ ‫-כן.‬
‫כן, פה.‬
‫היי. ג'וּן יצאה מניתוח.‬
‫היא בסדר?‬ ‫-כן, היא בהתאוששות.‬
‫היא רצתה לדעת אם עדיין יורד שלג.‬
‫אחרי הדלתות האלה, דלת שנייה משמאל,‬
‫ד"ר קאל וד"ר טיטפורד יחכו לכם.‬
‫טוב.‬ ‫-אוקיי.‬
‫בנים, רוצים לראות את דגי המחמד שלי?‬
‫ולאכול שוקולד של חג המולד?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫רוצה שוקולד?‬ ‫-רק אחד.‬
‫תכף נבוא לקחת אתכם לקומה השנייה.‬
‫טוב, תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫קדימה.‬
‫מאיפה זה?‬ ‫-משם.‬
‫מה, גנבת את זה?‬ ‫-לא.‬
‫מצאתי. מי שמוצא, מרוצה.‬
‫אתה בן שש?‬ ‫-מה?‬
‫זה בית חולים, אבא.‬ ‫-זו הפרה של בטיחות וגהות!‬
‫בחייך.‬ ‫-זה בית חולים.‬
‫תראו את הדג הזה. יש לו...‬ ‫-הוא פה.‬
‫עיניים ממש גדולות.‬ ‫-הגדול.‬
‫דיברנו על המקרה של אימא שלכם‬ ‫במפגש הצוות הרב-תחומי שלנו הבוקר,‬
‫ואנחנו צריכים ליידע אתכם‬ ‫שהסרטן של ג'וּן התקדם במהירות.‬
‫ד"ר קאל יכול לדבר על ההליך שבוצע הבוקר,‬
‫אבל לצערנו הרב, סבב הכימותרפיה האחרון‬ ‫לא היה אפקטיבי כמו שקיווינו.‬
‫תוצאות הסי-טי מראות שהסרטן התפשט עכשיו‬
‫באזור הבטן והאגן שלה.‬
‫אני מצטער... לומר.‬
‫סיימון.‬
‫אה... כן. אני סיימון קאל.‬
‫תודה שבאתם.‬ ‫-"סיימון קאוול"?‬
‫הצלחנו לנקז את הנוזלים מהריאות שלה,‬
‫ובגללם היה לה קשה לנשום.‬
‫אבל הגוש בבטן שלה גדל משמעותית,‬
‫והוא חוסם עכשיו את המעיים שלה,‬
‫ואנחנו לא חושבים‬ ‫שניתוח להסיר אותו יהיה לטובתה.‬
‫היא שברירית,‬ ‫וגם אם נוכל לחבר לה שקית סטומה,‬
‫לא סביר שהיא תשרוד את הניתוח,‬
‫ותוספת כימותרפיה תעמיס עליה יותר מדי.‬
‫אני מצטער לומר שלדעתנו‬
‫אין לנו עוד איך לטפל בג'וּן.‬
‫היא כבר לא יכולה להשתמש במעיים,‬ ‫ולכן נתמקד בנוחות שלה‬
‫וניתן לה את הטיפול התומך הכי טוב שנוכל.‬
‫חלפו... כמעט שלוש שנים, נכון?‬
‫היא נתנה מאבק די טוב.‬
‫אני יודע שקשה לכם לשמוע‬ ‫את העדכון של סיימון... זה קשה לעיכול,‬
‫אבל בפן המעשי, אנחנו רוצים‬ ‫להשאיר פה את ג'וּן למשך לילה או שניים‬
‫כדי לוודא שהריאות שלה נקיות,‬
‫וזה לא רק יגרום לג'וּן שלנו להרגיש בנוח,‬ ‫אלא גם יפחית את החרדה שלה.‬
‫יודע מה יפחית את החרדה שלי, דייוויד?‬
‫אם תפסיק לתקתק עם העט המזדיין הזה.‬
‫מצטער, סליחה.‬
‫היא לא ג'וּן שלכם. היא ג'וּן שלנו.‬
‫היא ג'וּן שלנו.‬ ‫-סליחה.‬
‫אז רק שאבין,‬
‫מדובר על... ספירה לאחור עכשיו?‬
‫מה אתם אומרים? פאק.‬
‫אנחנו ממש לא אוהבים סתם לזרוק הערכות.‬
‫אבל זה מה שאנחנו צריכים, הערכה.‬ ‫מדובר על חודשים?‬
‫כי... אם אימא שלנו תמות,‬
‫אני רוצה לדעת כמה זמן תחיה.‬
‫בואו נשמור על אופטימיות‬
‫ונקווה שתוכל להחזיק מעמד עד חג המולד.‬
‫למרות שגם זה לא סביר, בהינתן...‬ ‫-זה בעוד שבועיים.‬
‫ד"ר טיטפורד,‬ ‫אם תתקתק עוד פעם עם העט המזדיין הזה,‬
‫תחטוף ממני אגרוף ישר בזין.‬
‫סליחה. ממש סליחה.‬ ‫-טוב?‬
‫תירגעי. תירגעי, מול.‬ ‫-כוח הרגל.‬
‫בבקשה, פשוט... בואו ניקח רגע.‬
‫תנו לנו רגע.‬
‫בטח.‬ ‫-זה הרבה לעכל.‬
‫אולי תיתנו לנו שנייה?‬
‫בטח.‬ ‫-לגמרי.‬
‫נשאיר אתכם פה.‬
‫אם תצטרכו משהו, נהיה בחוץ, לכל דבר.‬
‫כן, תודה, דוקטור. כן.‬
‫תודה, דוקטור.‬
‫באמת קוראים לך סיימון קאוול?‬ ‫-קיבלת ממני כן.‬
‫אבא, אל תודה לד"ר "ציצפורד"‬ ‫כאילו שזכית בפאקינג לוטו.‬
‫הוא פאקינג מזדיין.‬
‫מה?‬ ‫-הוא מזדיין!‬
‫פאקינג מזדיין!‬ ‫-דברי בשקט.‬
‫למה? לא אכפת לי שישמע אותי.‬
‫אימא התחננה שייתן לה את סבב הכימו האחרון.‬ ‫היא לא הייתה צריכה לעשות את זה.‬
‫עכשיו היא לא יכולה לעשות ניתוח שיציל אותה.‬ ‫-דברי בשקט בבקשה, מולי.‬
‫ואת לא יכולה לשלוח אותה‬ ‫לאיזו חופשה יוקרתית, ג'וליה.‬
‫לא נשאר על מה לשלם, נכון?‬
‫טוב, זה קצת לא הוגן כי‬
‫הייתי ממש תומכת,‬
‫מולי, והייתי אדיבה מאוד‬
‫ורגועה מאוד.‬
‫הגזמת טיפה יותר מדי.‬ ‫-אל תתחילו שוב, שתיכן.‬
‫אתן כל הזמן עוקצות אחת את השנייה.‬ ‫-טוב, די. פשוט די.‬
‫כן, זה מגוחך, מולי.‬ ‫-נכון!‬
‫תפסיקי להיות אגרסיבית, בבקשה.‬ ‫-תפסיקי את.‬
‫וזה לא הרגע להתחיל לזרוק האשמות, טוב?‬
‫אני לא.‬ ‫-ידעתי שזה יקרה.‬
‫אני ידעתי שזה יקרה. תזדייני.‬
‫לא ידעת...‬ ‫-די! די כבר!‬
‫די כבר! די!‬
‫אחזור לבדוק מה קורה עם האימא הגוססת שלנו.‬
‫אם מישהו רוצה להצטרף.‬ ‫אתן צריכות לפתור עניינים.‬
‫קונור. קון.‬ ‫-אני צופה בכן.‬
‫שמעת?‬ ‫-שתוק!‬
‫שתוק, אבא.‬ ‫-שתיכן.‬
‫טוב, אני לא יכול...‬
‫קומה שנייה. דלתות נפתחות.‬
‫טוב.‬
‫נלך לראות את סבתוש, חמוד?‬
‫סבתוש.‬ ‫-סבתוש. כן.‬
‫טוב, זה החדר של ג'וּן.‬
‫היא עייפה מאוד אחרי הניתוח‬ ‫ועדיין קצת מטושטשת.‬
‫לא סביר שהיא תזכור כל מה שתגידו,‬
‫אז עדיף לדבר בפשטות כרגע.‬
‫יש זמזם ליד המיטה,‬ ‫ואני במורד המסדרון אם תצטרכו אותי.‬
‫טוב. תודה.‬
‫תודה, גבר. תודה.‬
‫טוב.‬
‫ג'וּן?‬
‫ג'וּני?‬
‫את בסדר?‬ ‫-אה, ברנרד.‬
‫אני מנסה לראות "בייק אוף",‬ ‫והגברת אמרה ללחוץ על הכפתור הזה,‬
‫וכשלחצתי, הכול נהיה שחור.‬
‫אבדוק מה אפשר לעשות.‬ ‫אני לא יכול להבטיח כלום.‬
‫תודה, ברני.‬
‫היי, אימא.‬ ‫-היי.‬
‫היי, אימא.‬
‫ג'וליה, לא היית צריכה לבוא, מתוקה.‬
‫יש לך עבודה.‬ ‫-ברור שאבוא.‬
‫באנו לראות את סבתוש, נכון?‬
‫זהירות, מותק, כי הגרון שלי כואב.‬
‫כל האזור הזה.‬ ‫-אה, טוב.‬
‫ניזהר, נכון? כן.‬
‫תראו אתכם, בסוודרים היפים והתואמים שלכם.‬
‫נכון שאתם נראים חמודים?‬ ‫-היי, אימא.‬
‫שתי הבנות היפות שלי.‬
‫איך את מרגישה, אימא?‬ ‫-טוב, את יודעת.‬
‫קצת כואב לי, אבל אני בסדר.‬
‫אני סגורה בחדר הזה... נדמה שעברו כבר ימים.‬
‫תקבל חטיף קטן.‬
‫האחים פה נחמדים מאוד,‬
‫אבל הנשים, הן ממש זעפניות.‬
‫כולם מתעוררים בצורה שונה.‬
‫היא תהיה בסדר עוד מעט. אני ננסי, אגב.‬
‫שמעתי את זה.‬
‫אלוהים, מתוקה, הבוקר הזה היה מבעית.‬
‫התעוררתי, והרגשתי‬ ‫כאילו אני נושמת דרך קש צר ואדום,‬
‫אז ירדתי,‬
‫ואני... מה עשיתי?‬
‫הכנתי לעצמי כוס תה במטבח.‬
‫ואז הרגשתי שאני טובעת.‬
‫זה היה נורא, ואז הכול נהיה שחור.‬
‫מבעית.‬
‫זה לא היה נעים, לא.‬
‫אפשר לחבק את התינוקת?‬ ‫-כן.‬
‫בטח.‬
‫אימא, תיזהרי.‬
‫זו סבתוש!‬
‫ג'וּן התינוקת.‬
‫את יפהפייה.‬
‫אני חושבת שהיא נהיית דומה לי מיום ליום.‬
‫מזל שאין לה את הסנטר שלך, נכון, מולי?‬
‫איפה קון?‬
‫פה, אימא.‬ ‫-חמוד שלי.‬
‫בטח אתה אמרת לכולם לבוא, נכון?‬
‫ברור.‬
‫זה מזכיר לי.‬ ‫-מה, אימא?‬
‫כשהתעוררתי הבוקר,‬ ‫ראיתי את הציפורים מחוץ לחלון,‬
‫וחשבתי, למה שלא נאכל אווז בחג המולד?‬
‫מה אתה אומר, קון?‬
‫כן. כן, נאכל אווז.‬
‫זו תוכנית מעולה.‬
‫הודו זה משעמם מאוד.‬
‫זה תמיד יבש מאוד.‬ ‫-כן.‬
‫אווז זה רעיון מעולה, אימא.‬ ‫-אכלנו הודו...‬
‫צריך להזמין מבאטלר'ס.‬ ‫יתנו לך הנחה אם תחייך.‬
‫תמיד אהבתי פרגיות זולות.‬
‫אבא!‬
‫זהירות.‬ ‫-אימא, תיזהרי.‬
‫אל תצחיק אותי, ברן.‬
‫אל תצחקי חזק מדי.‬
‫פאק. אוי, שיט.‬
‫נסי לראות את המשפחה שלך לא ככעס‬ ‫או כהפרעה לאנרגיה שלך,‬
‫אלא כאנרגיה נפרדת לגמרי.‬
‫הישארי ניטרלית.‬
‫תנשמי לתוך חלל הלב שלך.‬
‫היי, אני ג'ני.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-אני פטריק.‬
‫קונור.‬ ‫-היי. ג'ני.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬ ‫-פטריק.‬
‫קונור.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫היי, נעים מאוד. היי.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫אנחנו צוות הטיפול התומך.‬
‫כן, כתוב על האלה שלכם.‬
‫אה, כן, נכון.‬ ‫-מצחיק.‬
‫אנחנו רוצים לדבר על...‬
‫בעצם, תוכל להפסיק לדבר לשנייה?‬
‫אני רק רוצה לחשוב מה אני צריכה להגיד.‬
‫התפקיד שלכם זה לעזור לאנשים למות.‬ ‫אף אחד לא אומר את זה.‬
‫זה לא כתוב בעלונים,‬ ‫אבל בסופו של דבר זה התפקיד שלכם, נכון?‬
‫תקשיבו מה יקרה.‬
‫ניקח את אימא שלי הביתה בהקדם האפשרי.‬
‫אז לא תשבו ותלטפו לה את היד‬ ‫בזמן שאתם הורגים אותה לאט עם אופיואידים‬
‫ולא תדריכו אותנו‬ ‫בימים הקשים ביותר בחיים שלנו.‬
‫החיים שלנו? החיים שלה. שלה, מן הסתם.‬
‫מה שתוכלו לעשות...‬ ‫-אפשר רק לומר...‬
‫לא, פטריק. סליחה.‬
‫מה שתוכלו לעשות זה לוודא שהכול מוכן‬
‫כדי שניקח אותה הביתה מחר.‬
‫מולס, פשוט...‬ ‫-כן?‬
‫לדעתי...‬
‫אימא שלנו אישה חכמה מאוד,‬
‫ויש לה דעה משל עצמה.‬
‫נכון. היא יודעת מה היא רוצה ולא רוצה.‬
‫אימא שלנו אישה חכמה מאוד,‬ ‫יש לה דעה משל עצמה,‬
‫היא יודעת מה היא רוצה ולא רוצה.‬
‫וגם אם היא מודעת למצב שלה,‬
‫יכול להיות שהיא החליטה‬ ‫באופן מודע להתעלם מזה.‬
‫הכחשה.‬
‫כלי הישרדותי חזק.‬
‫אני ממש מצטערת. זה היה יום קשה מאוד.‬
‫אנחנו לא...‬
‫עוד דבר אחד...‬ ‫-אם תוכלו לסלוח לאחותי...‬
‫אימא שלי בוודאות...‬
‫אני יודעת כי אני מבלה, אחרי קונור,‬ ‫הכי הרבה זמן איתה.‬
‫אימא שלי בוודאות לא תרצה לעבור להוספיס.‬
‫אז אל תדברו בכלל על הוספיס.‬
‫תתעלמו מזה.‬ ‫-טוב.‬
‫וזה מה שהיא בחרה‬ ‫בתוכנית הטיפול המתקדם שלה.‬
‫ובגלל חג המולד, ההוספיסים גם ככה מוצפים.‬
‫סליחה, רגע, איזו תוכנית טיפול מתקדם?‬
‫כן, פגשנו אותה פה‬ ‫לפני כמה שבועות ודיברנו על זה.‬
‫סליחה, חשבנו שתדעו.‬
‫אז מה אמרתם?‬ ‫-תוכנית טיפול מתקדם?‬
‫לאן היא פאקינג מתקדמת?‬ ‫-רגע. דברו בנפרד. די.‬
‫סליחה, על מה דיברתם?‬
‫התפקיד שלנו הוא להציג את כל האפשרויות.‬ ‫-עשיתם את זה.‬
‫אז אתם יכולים ללכת.‬
‫ממש סליחה.‬
‫תודה!‬
‫אה, מחצלת היוגה שלי.‬ ‫שיט. רגע, שכחתי את המחצלת!‬
‫עצור! סליחה.‬
‫תודה.‬
‫קח קצת. רוצה, לא? בא לך?‬
‫נו. בבקשה. תטעם. קח.‬
‫זהו. בסדר.‬
‫קומה שנייה.‬
‫הריבועים. אלה אפליקציות.‬
‫כן.‬ ‫-טוב?‬
‫מה הלבן הזה שירד בחוץ?‬
‫היי, כולם.‬
‫אה, הלס.‬ ‫-הגעתי.‬
‫היי! הלס בלס!‬
‫הגעת! יופי.‬
‫אוי, אימא.‬
‫אה, את נושמת.‬
‫אלוהים, את נראית מדהים. העור שלך זוהר.‬
‫הבאתי לך את אלה. זה בסדר?‬
‫איך הגעת, חמודה?‬ ‫-פשוט עליתי על מטוס.‬
‫אמרתי לך אף פעם לא ללבוש צהוב‬ ‫כי זה לא מתאים לך, חמודה.‬
‫טוב לראות אותך, בכל מקרה.‬ ‫-טוב לראות גם אותך, כן.‬
‫לא ייאמן שאני פה!‬
‫הטיסה הייתה בסדר?‬ ‫-כן, קלה מאוד. הכול היה בסדר.‬
‫התרחבת קצת, הלס בלס.‬
‫את מתחילה להיראות כמוני!‬
‫אה, כן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫חבר'ה...‬ ‫-אלוהים!‬
‫אין מצב.‬
‫את בסדר?‬ ‫-מה לעזאזל? אלוהים!‬
‫מזל טוב!‬ ‫-תודה!‬
‫מטורף, מה?‬ ‫-תודה.‬
‫אלוהים! אלוהים, אימא!‬
‫זו חתיכת הפתעה.‬
‫חיכיתי לספר לכולם בחג המולד פנים אל פנים,‬ ‫אבל אני פה.‬
‫אנחנו פה.‬
‫תראי, אימא. נכד קטן ושמנמן בשבילך.‬
‫הלידה צפויה בפסחא. נכון שזה נחמד?‬
‫תני לי חיבוק.‬ ‫-רציתי לספר לכם לפני חג המולד.‬
‫לא ייאמן. אני ממש לא מאמינה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-היא בהיריון, ברן.‬
‫היא בהיריון, אבא. יהיה לה ילד.‬ ‫-תנקה אוזניים.‬
‫תראה אותך.‬
‫אתה נראה מדהים!‬
‫אתה ממש גדול כבר.‬
‫זוכר אותי?‬ ‫-לא!‬
‫אוי, לא!‬
‫טיבי.‬ ‫-אוי, זה נורא.‬
‫נגעתי באדום, לא אומרת להלן שאימא גוססת.‬ ‫-זו דודה הלס!‬
‫אתה מכיר אותי! אוי, התגעגעתי אליך כל כך.‬
‫אחד, שניים, שלושה, ארבעה, חמישה... שבעה.‬
‫שמונה נכדים, ג'וּן!‬
‫אלוהים, תראו מי זה! שלום, בן!‬
‫מאט שמח? איפה הוא? הוא יבוא?‬
‫הוא בריטריט בשתיקה כרגע.‬
‫נראה לי שאני...‬
‫אימא, אבדוק אם מישהו‬ ‫יכול לתקן את הטלוויזיה, טוב?‬
‫פאק.‬
‫אוי, פאק.‬
‫קומה שנייה.‬
‫דלתות נפתחות.‬
‫דלתות נסגרות.‬
‫לאט. לכי לאט. את יכולה לאחוז בזרוע שלי.‬
‫טוב, בסדר. טוב.‬
‫אני מחזיקה.‬
‫קומה חמישית.‬
‫דלתות נפתחות.‬
‫ברן?‬ ‫-מה?‬
‫לא הגיע הזמן, אתה יודע, שכולם ילכו?‬
‫כן, טוב.‬
‫בטח, אימא.‬ ‫-זה רעיון טוב.‬
‫בוא, מתוק, בוא. קום.‬
‫ילד טוב. נקום. ילד טוב.‬
‫ילד טוב.‬ ‫-ביי, חמוד.‬
‫אבא.‬ ‫-ביי ביי.‬
‫ביי, אבא. אתקשר אליך.‬ ‫-ביי.‬
‫טוב. בוא, חמוד. נלך.‬
‫את בסדר, ג'וּני?‬
‫זו משפחה גדולה, ג'וּן.‬
‫מעולה שכולם יכולים להיות פה איתך.‬
‫זה לא רגיל.‬
‫זה לא היה ככה כבר... לא זוכרת כמה זמן.‬
‫משפחות.‬
‫הינה הוא.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫מה שלומך?‬
‫כן.‬
‫כדאי שאחזיר את אבא.‬
‫אבא?‬
‫אבא!‬
‫תן לו איזו מכה, טוב?‬
‫מר צ'שר?‬
‫טוב, מותק...‬ ‫-הגיע הזמן ללכת הביתה.‬
‫לא ייאמן.‬ ‫-אה, כן.‬
‫אוהב אותך, אימא.‬ ‫-ביי, חמוד שלי.‬
‫אוהב אותך.‬ ‫-זהירות. כן.‬
‫היא תתיש אותך.‬
‫לילה טוב, מותק.‬ ‫-לדרך!‬
‫לילה טוב. אה, תודה.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫רוצה לדבר על משהו, ג'וּן?‬ ‫-אלוהים, לא.‬
‫זו הקלה.‬
‫איך קוראים לך? סליחה, שכחתי.‬
‫אנגלי איקנדה.‬
‫אנגלי?‬
‫לסבתא שלי היה חלום‬
‫ואמרו לה שאיוולד, מסתבר,‬
‫אז קראו לי "מלאך".‬
‫זו המשמעות.‬ ‫-מלאך.‬
‫איזה שם יפה.‬
‫תודה.‬
‫לילה טוב, ג'וּן.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫הזמזם שם אם תצטרכי אותי.‬
‫לא... לא אעשה את זה עכשיו, אם זה בסדר.‬
‫אוי, זין.‬ ‫-מה?‬
‫הדלת תקועה.‬ ‫-כן?‬
‫פאק.‬ ‫-מה קרה?‬
‫מה הרעש הזה? אוי, פאק.‬
‫מים נוזלים מהתקרה, אבא.‬
‫מה?‬ ‫-מים נוזלים מהתקרה.‬
‫רגע, אדליק אור.‬ ‫-לא, אל תיגע במתג!‬
‫נו, באמת.‬ ‫-לא טוב, הא?‬
‫נו, בחייך.‬
‫תביא סמרטוט, או משהו, קון?‬
‫אני מטפל בזה.‬ ‫-השארת את הברז פתוח, אבא!‬
‫אני אף פעם...‬
‫אף פעם לא מצאתי שילוב קולינרי טוב יותר‬
‫מאשר גינס עם עור חזיר מטוגן, קון.‬
‫אף פעם...‬ ‫-אבא, שתוק.‬
‫אני לא שומע מה הלן אומרת.‬ ‫-מה?‬
‫דברי...‬
‫אוקיי.‬ ‫-דברי, הלס.‬
‫אם אימא לא יכולה ללכת הביתה,‬ ‫היא תישאר אצלי, וזהו.‬
‫התכוונת לבית שלך, מולי?‬ ‫-בטח. אז של מי?‬
‫שתישאר אצלה.‬
‫תשאלי אותה.‬ ‫-כן, שתישאר אצלי.‬
‫ואז קונור ואת ואבא, הלן,‬ ‫יכולים להישאר אצל ג'וליה.‬
‫כן, מעולה, מה שתגידי. כן.‬
‫בסדר גמור. זה רעיון טוב מאוד.‬
‫הרבה מקום. כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים. איך זה בכלל קרה?‬ ‫-אבא שכח לסגור את הברזים.‬
‫לא, מה פתאום. אין מצב.‬
‫פשוט לא ייאמן.‬ ‫-באמת לא ייאמן.‬
‫אבל מרקורי בנסיגה.‬
‫טוב, לעניין הבא.‬
‫מה אם...‬ ‫-מה אם...‬
‫לא, אימא פשוט תבוא להישאר אצלי.‬
‫לא, מה אם...‬
‫סליחה, אני...‬ ‫-לא.‬
‫פשוט אגיד את זה.‬
‫יש לנו את החדר למטה‬ ‫עם שירותים צמודים וחימום רצפתי,‬
‫אז חמים שם מאוד,‬
‫פשוט מאוד.‬
‫יש מקום גם לך שם, אבא. זה יהיה נחמד.‬
‫יש טלוויזיה והכול.‬ ‫-טלוויזיה ענקית.‬
‫יש מצב שזה קצת יותר...‬ ‫-כן, זה יכול לעבוד.‬
‫נו, תגידי.‬
‫מה?‬ ‫-מרווח.‬
‫לא התכוונתי להגיד את זה.‬ ‫-טוב.‬
‫אולי נוכל למצוא פשרה טובה לכולם.‬
‫אין פשרה טובה לכולם, הלן.‬
‫כן, נראה לי שאנתק עכשיו.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-קוני, אחזור אליך.‬
‫אלוהים.‬
‫מה את עושה?‬
‫מטהרת את החלל כי לא נראה לי שאנחנו בסדר.‬
‫הכול קצת מלחיץ.‬
‫אני מרגישה‬ ‫שיש כדור גדול של אנרגיה אדומה, וזה לא טוב.‬
‫צריך לדמיין שאנחנו נותנים לכדור חיבוק גדול‬ ‫ואז פשוט משחררים אותו אל היקום.‬
‫נראה לי שיהיה לך נוח אצלי.‬
‫אבא ישן ממש טוב אתמול בלילה,‬
‫ויש תוכנית, לדעתי,‬ ‫שכולנו מרוצים ממנה, אז אל תדאגי.‬
‫בהחלט יש צינורות קפואים, ג'וּני.‬
‫לדעתי זה בגלל שהצנרת ישנה.‬
‫יודעים מה?‬ ‫נראה לי שפשוט אישאר פה, אם זה בסדר.‬
‫זה לא מפריע לאף אחד.‬
‫אני מרגישה פה בטוחה.‬
‫מעולה להרגיש בטוחה, אימא. זה כל מה שחשוב.‬
‫גם הצוות כנראה יחשוב שזה חכם, ג'וּן.‬
‫כן, טוב.‬
‫מתוקה, בכל אופן, את נראית מותשת.‬
‫יש לך יותר מדי עבודה.‬
‫לא יזיק לך שיזוף.‬
‫כן.‬
‫תוכלי לשמור על זה בשבילי, מתוקה?‬ ‫תראי, זה כל הזמן נופל.‬
‫אני חושבת שהאצבעות שלי הצטמקו.‬
‫יש עוד משהו שאוכל לעשות בשבילך,‬ ‫משהו שיגרום לך להרגיש יותר בנוח?‬
‫ג'וּן, זוכרת שדיברנו הבוקר‬
‫על מדללי הדם שאת מקבלת?‬
‫רצית שאזכיר לך.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫אני שונאת את הדקירה בבטן כל יום.‬
‫בשביל מה זה?‬
‫אנחנו לא רוצים שיהיו לך עוד סיבוכים,‬
‫ופקקת של הוורידים העמוקים‬ ‫יכולה להיות בעייתית מאוד.‬
‫אני לא רוצה את זה עכשיו.‬
‫אני פשוט רוצה ללכת לשירותים. אני לא יכולה.‬
‫טוב, אדבר איתו על זה.‬
‫נצטרך שתחתמי על טופס, לצערי.‬
‫ג'ולס יכולה לחתום במקומי, נכון?‬
‫כן, בטח. אני שמח מאוד שהחלטת להישאר.‬
‫תקשיב, ננהל שיחה קצרה,‬
‫ואולי אוכל לחתום על הטפסים עכשיו?‬
‫הם במשרד.‬ ‫-אוקיי.‬
‫להת'. אקפוץ שוב מחר.‬ ‫-ביי, דוקטור.‬
‫תכף אחזור.‬ ‫-כן.‬
‫ד"ר טיטפורד...‬
‫אולי נוכל לקשט את החדר כמו בבית.‬
‫נביא עץ חג מולד ונתלה קישוטים יפים וכל זה.‬
‫זה יהיה נחמד.‬ ‫-אשמח.‬
‫זה יהיה נחמד.‬ ‫-כן, יופי, הלס.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני ממלאת את הטופס הזה.‬
‫אימא לא רוצה מדללי דם, אז אני חותמת על זה.‬
‫למה את חותמת על זה?‬
‫כי יש לי ייפוי כוח, מולי, זה למה.‬
‫אלוהים, מה לעזאזל ענדת על האצבע?‬
‫הטבעת של אימא. היא ביקשה שאשמור עליה.‬
‫זה היה נחמד מצידך, הא?‬ ‫-היא ביקשה שאשמור עליה.‬
‫אני לא לוקחת אותה לעצמי,‬ ‫אם זה מה שאת רומזת.‬
‫אז למה היא נתנה לך אותה?‬ ‫-לא יודעת, כי הייתי הכי קרובה.‬
‫היא בחיים לא תיתן להלן לשמור עליה, נכון?‬
‫טוב, אני פה עכשיו, אז פשוט תני לי אותה.‬
‫לא.‬
‫זה לא משנה אצל מי היא.‬
‫היא רק רצתה שמישהו יהיה אחראי עליה.‬
‫אחראי. כן, הילה של בגרות.‬ ‫חבל שאין את זה לכולנו.‬
‫הכנתי לוח משמרות, רק לשעות הביקור.‬
‫מן הסתם, אבא יכול לבוא וללכת,‬ ‫אבל אנחנו צריכים להיצמד ללו"ז.‬
‫למה צריך להיות לו"ז?‬
‫אולי פשוט נשאל את אימא מה היא רוצה.‬
‫אני עושה את זה בשביל אימא.‬
‫וידאתי שלא תהיה חפיפה בינינו.‬
‫בבקשה אל תהיי קשה לגבי זה.‬ ‫אני רק מנסה שיהיה לה נעים.‬
‫שום דבר מזה לא חשוב.‬
‫ד"ר טיטפורד אמר שעליי לחתום על זה היום.‬ ‫-כן, לא דיברתי על הטפסים.‬
‫- 12 בדצמבר -‬
‫היי, אימא!‬
‫סבתוש!‬ ‫-ואו, תראו את כולם.‬
‫מה יש לך שם?‬ ‫-לוח האדוונט שלי.‬
‫את הכנת את זה?‬ ‫-אני עזרתי.‬
‫כן? זו הייתה עבודת צוות?‬
‫אחת, שתיים, שלוש...‬
‫לכובע שלך יש את הפונפון הכי גדול שראיתי!‬
‫חזק יותר!‬ ‫-הוקי קוקי?‬
‫- לוח המשמרות של מולי‬ ‫ג'וליה ומולי, תיצמדו ללו"ז שלמטה -‬
‫הפרצופים הקטנים! אני אוהבת אותם.‬
‫מתי תחזרי הביתה?‬
‫בסוף אחזור.‬
‫טוב. בואו נלך לשתות שוקו חם, טוב?‬
‫אל תשחק עם זה כי זה הדבר המיוחד של סבתוש.‬
‫כן, בן, שוקו חם.‬
‫אפשר להוסיף מרשמלו?‬
‫וקצפת?‬ ‫-כן!‬
‫- 13 בדצמבר -‬
‫זה בוקר יפה, ג'וּן.‬
‫שאביא לך ספל תה?‬
‫אל תסדרי אותו שטוח מדי.‬ ‫-לא.‬
‫- 14 בדצמבר -‬
‫בקבוק יין.‬
‫בקבוק פרוסקו.‬
‫"דמות של דיקנס שמבקרות אותה רוחות רפאים."‬
‫נו?‬ ‫-סקרוג'.‬
‫כן! נו, כבר הסתכלת.‬ ‫-לא, מבטיח.‬
‫אתה כן.‬ ‫-לא.‬
‫אעשה את זה.‬
‫את בסדר, ג'וּן?‬ ‫-טוב, 11 מאונך.‬
‫כלום.‬
‫- 16 בדצמבר -‬
‫בנג'י יאהב את זה.‬
‫- 17 בדצמבר -‬
‫טריק. בטח יש טריק.‬
‫אין צורך, חמודה.‬
‫עוגה. אני אוהב עוגה.‬
‫כן!‬
‫אני אוהב עוגה.‬ ‫-יאמי.‬
‫החצוצרה!‬ ‫-החצוצרה!‬
‫סנאפ.‬
‫- 18 בדצמבר -‬
‫וזה יזיז אותך קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫שוב אותו דבר ביד ימין.‬
‫אה, טוב.‬
‫טוב, תיהנה מההרפתקה.‬
‫תודה.‬ ‫-אה, היי.‬
‫מה קורה פה?‬
‫הוא חולה מדי לעשות דברים‬ ‫ברשימת המשאלות שלו, אז גייסנו קצת כסף‬
‫ו... קנינו לו כזה.‬
‫הוא מטפס על האוורסט הבוקר.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אוי, מעולה.‬
‫בית לחם?‬
‫צריך להגיע עד בית לחם?‬
‫זה רחוק מדי!‬
‫ומרי, ובכן...‬
‫היא עומדת ללדת!‬
‫קונור.‬
‫היא אוהבת אותך מאוד, אתה יודע.‬
‫אני לא רוצה שהיא תמות.‬
‫אימא שלי מתה בבית חולים.‬
‫כשהייתי בן שמונה.‬
‫לא הייתי שם.‬ ‫הייתי בביה"ס, אז החמצתי את זה.‬
‫כל המבוגרים סביבי כל הזמן אמרו,‬ ‫"לא כאב לה", ו...‬
‫שאימא תמיד תהיה בלב שלי, ו...‬
‫והיא באמת בלב שלי, אבל...‬
‫כל שאר הדברים שהם אמרו היו שטויות.‬
‫הם אמרו לי שהיא הייתה מוכנה.‬
‫אבל אני אף פעם לא אדע.‬
‫היה קל יותר אם הייתי יודע מתי היא תמות.‬
‫בגלל זה אני...‬
‫הפכתי את זה לחובתי‬
‫לוודא שאנשים יוכלו להיפרד כמו שצריך.‬
‫זה כל מה שמשנה.‬
‫ג'וּן, קחי.‬
‫תודה.‬
‫אוי, מגעיל.‬
‫אני מרגישה שכבר אין לי... כבוד עצמי.‬
‫כל דבר הוא מאמץ.‬
‫ג'וּן, את בעצם מתמודדת מעולה.‬
‫כולנו אומרים כמה את קשוחה.‬
‫באמת?‬
‫איזה יופי.‬
‫תודה, חמוד.‬
‫מה זה? זה ריי צ'רלס?‬
‫יודעת מה? אני לא יודע.‬
‫אולי זה סינטרה?‬
‫ככה.‬
‫לא, זה נשמע כמו ריי צ'רלס.‬
‫טוב, תישארי לעמוד, ג'וּן.‬
‫יופי.‬
‫בסדר?‬
‫אוקיי.‬
‫יופי.‬
‫אני לא ממש אוהבת את סינטרה.‬
‫באמת?‬ ‫-או את בוב דילן, בעצם.‬
‫או את פיקאסו.‬
‫מעולם לא הודיתי בזה.‬
‫כי אתה לא ממש יכול להגיד‬ ‫מה דעתך על זה, נכון?‬
‫טוב. מוכנה?‬
‫אתה יודע...‬ ‫ברני פעם היה שר לי שירים של ריי צ'רלס.‬
‫הוא כבר לא עושה את זה.‬
‫מוכנה?‬
‫בואי.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫מה עם הכאב? רוצה עוד קצת מורפיום?‬
‫יודע מה? נראה לי שכן.‬
‫או שאתה חושב שכדאי לי לחכות?‬
‫אני חושב שאת ממש מצטיינת באומץ, ג'וּן.‬
‫אבל היום לא חייב להיות היום בשביל זה.‬
‫אז למה שלא אביא לך ספל תה ותרופות,‬
‫ונצפה ב"בייק אוף"?‬
‫איך זה נשמע?‬ ‫-נשמע כמו אושר עילאי.‬
‫בוקר טוב, נדיה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫נדיה...‬ ‫-אני אוהב אותה.‬
‫אני מכינה טארט שוקולד עם בצק שוקולד,‬
‫ותהיה שכבה מלוחה של קרמל ובוטנים,‬
‫ושכבה של מוס שוקולד, ו...‬
‫איך לדעתך הם מסתדרים?‬
‫המשפחה שלך?‬
‫לא רע.‬
‫קונור נשמה טובה, נכון?‬
‫כן. הוא נפלא.‬
‫איך שהוא מטפל בי זה נפלא.‬
‫אני לא בטוח לגבי הבנות, ג'וּן.‬
‫קשה לומר.‬
‫מותק, את בטוחה שאת מסתדרת?‬
‫כן, ברור שאני מסתדרת, מותק.‬ ‫סליחה, אני פשוט עייפה.‬
‫סליחה, לא שמעתי.‬
‫יש אזור בלי קליטה במטבח, ונעלמת לי.‬ ‫מה אמרת?‬
‫לא משנה.‬
‫זה באמת לא משנה. אל תדאג.‬
‫פאק! חרא מזדיין!‬
‫דלתות נפתחות.‬
‫דלתות נסגרות.‬
‫ויש סיכוי גדול. אקפולקו...‬
‫אוי, פ... תראה!‬
‫תראה את אקפולקו! תמסור, יא דפוק!‬
‫פאק, מה זה היה?!‬
‫אתה מטומטם! אתה דפוק!‬
‫היי.‬ ‫-אה, היי.‬
‫מה שלום כולם?‬
‫מה זה? זה מקרר?‬
‫כן.‬
‫היית יכולה להגיד לי.‬ ‫אני שותה בירה חמה כל הבוקר.‬
‫חשבתי שזה יועיל לשים פה דברים‬ ‫למתי שיש לך מבקרים, אימא.‬
‫יין וחטיפים ודברים.‬
‫גבינות וקרקרים.‬
‫היינקן.‬
‫מה?! מה זה היה?!‬
‫אפילו אני הייתי תוקע שם גול!‬ ‫בקלות אפשר היה לתקוע שם גול!‬
‫אבא, שתוק.‬ ‫-מתוקה, זה באמת נחוץ?‬
‫אף אחד לא יבוא לבקר אותי‬
‫כי הם יהיו עסוקים עם חג המולד שלהם, אז...‬
‫אימא.‬ ‫-את יודעת.‬
‫המון אנשים אוהבים אותך. ברור שיירצו לבוא.‬
‫הת'ר ודרק ממספר 58 אמרו שיקפצו.‬
‫לא. בבקשה תגידי להם שלא יטרחו.‬
‫אפגוש אותם בבוקסינג דיי‬ ‫לשתייה בכל אופן, אז...‬
‫טוב.‬
‫טוב, תקשיבי, לא אישאר.‬
‫אחזור בשבע‬ ‫אחרי שאאסוף את הרביולי מאצל "פרנקו".‬
‫תורידי את זה ממני, חמודה. זה כבד.‬ ‫-כן, זה נורא. בסדר.‬
‫תמסור, יא דפוק!‬
‫תמסרי לפרנקו את אהבתי, טוב?‬ ‫-כן.‬
‫תמיד חשבתי שהוא חתיך.‬ ‫-ברור שאמסור.‬
‫טוב, נתראה מאוחר יותר.‬ ‫-רגע, חכי לי.‬
‫תוכלי להקפיץ אותי למכולת,‬ ‫עכשיו כשיש לנו מקרר.‬
‫אביא תועלת.‬
‫תביאי את כיסא הגלגלים שלי, טוב, ג'ולס?‬
‫לא ייאמן איתך.‬
‫לא, אתה יכול ללכת לאוטו, שמן. בוא.‬
‫טוב, אני מקווה שחנית קרוב.‬
‫אפשר לקנות פיש אנד צ'יפס בדרך חזרה, ג'ולס.‬
‫בחייך. נו, תגיד שלום לאימא.‬ ‫-טוב.‬
‫ביי, מותק. נתראה בקרוב.‬ ‫-בוא.‬
‫טוב, קצת קשה לי לזוז אחרי שישבתי.‬
‫השארת את המעיל, אבא. צריך מעיל.‬ ‫-הייתי שם הרבה זמן.‬
‫תקריא לי, קון.‬
‫אני לא ממש טוב בהקראה, אימא.‬
‫אני תמיד מרגיש כאילו שאקיא.‬
‫זה זמן טוב לנסות.‬
‫"אם יש גני עדן‬
‫"לאימא שלי‬
‫"יהיה אחד רק בשבילה‬
‫"זה לא יהיה גן עדן רך כמו אמנון ותמר‬
‫"ולא גן עדן שברירי כמו שושנת העמקים‬
‫"אבל זה יהיה גן עדן‬
‫"של ורדים שחורים-אדומים‬
‫"אבא שלי יהיה עמוק כמו ורד‬
‫"גבוה כמו ורד..."‬
‫מה שלומנו?‬
‫כן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אתה בסדר?‬
‫איפה אימא? היא בשירותים?‬
‫נו, היא שם יותר מדי זמן.‬
‫נראה לי שצריך לבדוק מה איתה. אולי היא מתה.‬
‫את יודעת שהיא ממש חלשה.‬
‫את יודעת, נכון?‬
‫המצב שלה לא טוב.‬
‫טוב, אני לא יכולה יותר. אבדוק מה איתה.‬
‫פשוט אעשה את זה.‬
‫אימא?‬
‫את צריכה שם עזרה?‬
‫אלוהים, פשוט אכנס.‬
‫את בסדר, אימא?‬
‫מתוקה, למה את לובשת צהוב?‬ ‫אמרתי לך שזה ממש לא מתאים לך.‬
‫לא, אל תחזיקי לי את היד, מתוקה.‬ ‫הידיים שלך מיוזעות.‬
‫סליחה.‬
‫מאט לא יבוא לחג המולד, נכון?‬
‫לא.‬
‫הוא... הוא לא יכול. הוא לא יכול לבוא.‬
‫אוי, הבטן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫כואבת לי הבטן.‬ ‫-אוי, אימא.‬
‫אפשר...‬ ‫-מה, אחות?‬
‫לא. אפשר...‬ ‫-חיבוק?‬
‫לא. תשתקי, הלן.‬
‫אני רק רוצה כוס מים, בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫מתוקה, הפה שלי ממש יבש,‬ ‫ו... ללשון שלי יש טעם נורא.‬
‫הינה. קחי.‬
‫זה מספיק?‬
‫אני אוהבת אותך, מתוקה.‬
‫גם אני אוהבת אותך, אימא.‬
‫אני אוהבת גם את מי שכאן.‬
‫אני כבר רוצה לחבק אותך,‬ ‫לראות את הפנים הקטנות.‬
‫אני אוהבת ריח של תינוק.‬
‫אוי, קפוא.‬
‫אבא הלך לפאב. זה המפתח לדלת הצדדית.‬
‫מה שלומה?‬
‫יש לה חום די גבוה,‬ ‫אז השפרצתי עליה ספריי אוויאן.‬
‫אוקיי.‬
‫אוי, הלס, לא.‬ ‫-אני פשוט...‬
‫סליחה. אני...‬ ‫-אלוהים.‬
‫תקשיבי, אני יודעת שזה אנוכי, אבל...‬
‫הילדים שלך ושל מולי... יש להם סבתוש.‬
‫ואני לא יודעת, פשוט תמיד חשבתי‬ ‫שאם אי פעם יהיה לי ילד‬
‫תהיה לו הסבתוש הכי טובה בעולם‬
‫ותהיה לי אימא שתעזור לי עם הכול, ו...‬
‫אולי משפחה משלי.‬
‫אלוהים. אוי, אלוהים.‬
‫אני רווקה זקנה בהיריון‬ ‫ששמה קריסטלים בחזייה,‬
‫ואני לא יודעת למה חיכיתי‬ ‫כל כך הרבה להביא ילד לעולם.‬
‫פשוט הייתי עסוקה עם דברים אחרים,‬
‫ועכשיו אני פשוט ממש מפחדת, ג'ולס,‬
‫כי אני אהיה זבל של אימא.‬
‫אוי, לא, די, לא. בואי הנה.‬
‫אני כן.‬ ‫-לא, די.‬
‫תסתכלי עליי. תסתכלי.‬
‫טוב, קודם כול,‬
‫את תהיי אימא מעולה, ומאט יהיה אבא מעולה.‬
‫הוא לא.‬ ‫-אוי, נו, ברור שכן.‬
‫לא...‬ ‫-ברור שכן.‬
‫הוא לא יהיה אבא מעולה כי הוא לא האבא.‬
‫נפרדנו מזמן.‬
‫מה?‬
‫חשבתי שאנחנו בקשר פתוח,‬
‫אבל מסתבר שרק אני שכבתי עם אחרים.‬
‫אוקיי. פאק.‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אז מי האבא?‬
‫גוסטב.‬
‫גוסטב?‬ ‫-כן.‬
‫זה מה שהוא עושה. הוא...‬
‫מטוב ליבו, הוא עושה סקס עם נשים‬ ‫כדי לעזור להן להיכנס להיריון.‬
‫בחינם.‬
‫חברה שלי, ג'נביב, עשתה את זה.‬ ‫הצליח בפעם הראשונה.‬
‫אני מבטיחה לך, זה לגמרי חוקי.‬
‫הייתי צריכה לחתום על הסכם שאומר‬ ‫שאין לו אחריות.‬
‫בסדר.‬
‫אבל הוא היה נחמד מאוד לגבי הכול, האמת.‬
‫בסדר.‬ ‫-באמת.‬
‫טוב. זה טוב.‬
‫אני פשוט... חיכיתי יותר מדי זמן.‬
‫רק זה נשאר לי.‬
‫היית צריכה להגיד משהו קודם, מצחיקולה.‬
‫אני יודעת. אל תספרי לאף אחד.‬
‫טוב.‬ ‫-לא, רגע, את יכולה?‬
‫תוכלי לספר בשבילי? אני לא מסוגלת.‬
‫טוב.‬
‫כן, טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אלוהים.‬
‫תודה לאל שאת פה.‬
‫הלן שיגעה אותי.‬
‫אלוהים, אימא.‬
‫תוכלי להרים אותי?‬ ‫-כן.‬
‫זה, ואז זה. ככה.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫זהו. בסדר?‬
‫אני לא אפגוש את התינוק הזה, נכון?‬
‫לא נראה לי, אימא.‬
‫אבל הם יהיו בסדר, באמת.‬
‫הלן תהיה בסדר, אני מבטיחה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אל תדברי על זה. תגרמי לי לבכות.‬
‫לא, טוב. לא. בואי... הינה.‬
‫די. הינה. קחי.‬
‫קחי.‬ ‫-תודה.‬
‫בכל אופן, מה נאכל הערב?‬ ‫-יש רביולי עם חמאה ומרווה.‬
‫זה נשמע טעים מאוד.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אפשר להריח?‬
‫הינה. אלוהים.‬
‫אוי, כן, קחי.‬
‫זה נפלא.‬
‫אולי אוכל קצת אחר כך.‬
‫אימא.‬
‫יש לי משהו להראות לך.‬
‫יורד שלג!‬
‫אני אוהבת לראות שלג נופל.‬
‫אולי, אם יהיה לי מזל, אחזור בתור שלג.‬
‫ואז אראה את כולם בחג המולד.‬
‫כן.‬
‫איפה אבא?‬
‫אה, הוא חזר הביתה.‬ ‫הוא בטח יקפוץ מאוחר יותר, נראה לי.‬
‫את תטפלי בו, נכון, מתוקה, כשלא אהיה?‬
‫בטח.‬ ‫-מבטיחה?‬
‫בטח שכן.‬ ‫-כן, כי את החזקה.‬
‫אימא, תקשיבי, פשוט... אל תדאגי, טוב?‬
‫לגבי שום דבר מזה. פשוט אל תדאגי לגביהם.‬
‫הם יהיו בסדר.‬
‫אוודא שהם יהיו בסדר. באמת.‬
‫כן, אבל לא בצורה שתלטנית‬
‫כמו שקורה לך לפעמים, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫את לא חוששת מהמוות שלי, נכון, מתוקה?‬
‫אימא.‬
‫לא, אימא.‬
‫אימא, ברור שאני לא חוששת.‬ ‫-יופי.‬
‫יופי. זה משפר לי את ההרגשה.‬
‫יש לך מסקרה?‬
‫כן, נראה לי שיש לי.‬
‫קדימה. תעשי שאיראה ייצוגית.‬
‫עוד לא יצא לי למות.‬ ‫אני רוצה להיראות טוב כשזה יקרה.‬
‫אוקיי.‬
‫גם קצת ליפסטיק, אולי.‬ ‫-טוב.‬
‫בוקר טוב, ג'וּן.‬
‫מה שלומנו הבוקר?‬
‫ראית את זה?‬
‫לוח משמרות.‬
‫מועיל?‬ ‫-תסתכל טוב.‬
‫אני רואה. אין חפיפה בין ג'וליה ומולי.‬
‫לזה את מתכוונת?‬ ‫-היא עשתה את זה בכוונה.‬
‫זה ככה שנים.‬
‫אני ממש... הייתי רוצה שיפתרו את זה, באמת.‬
‫משפחה זה דבר מסובך.‬
‫עם בנות מסובך יותר מאשר בנים.‬
‫ויש לי שלוש.‬
‫לדעתי אני אומרת את הדברים הלא נכונים.‬
‫אני פשוט מצביעה על המציאות.‬
‫טוב... נראה שזה צד חזק מאוד שלך, ג'וּן,‬
‫אז למה את לא עושה את זה עכשיו?‬
‫אני צריכה שיבואו לפה יחד.‬
‫את בטוחה שיבואו?‬
‫הן יבואו אם יחשבו שאני עומדת למות.‬
‫הלו?‬ ‫-שלום. זו ג'וליה?‬
‫כן.‬ ‫-מדבר האח אנג'ל מפרינסס מרי.‬
‫אלוהים, הכול בסדר?‬
‫היא מבקשת שתבואי. לדעתי את צריכה לבוא.‬
‫"דייב כל הזמן התעורר."‬ ‫-ג'רי, קח את התינוקת.‬
‫אני צריכה ללכת לבית החולים.‬ ‫נתראה בקרוב, חמודים שלי.‬
‫ביי.‬ ‫-אימא בסדר?‬
‫כן, היא בסדר, כן.‬
‫היא תחזור בזמן לארוחת בוקר?‬
‫כן, היא תחזור בקרוב מאוד, נראה לי, כן.‬
‫טוב, ג'וּני, הגעת באמצע הסיפור.‬
‫את לא יודעת מה קורה. שנתחיל מההתחלה?‬
‫טיב, מה אתה חושב?‬
‫כן. טוב, אבא.‬
‫ברני?‬
‫הגיע הזמן לרחצה של ג'וּן.‬
‫אתה מוזמן להישאר.‬
‫אופציה שנייה, כריכי הבייקון בהנחה בקפטריה.‬
‫החלטה שלך.‬
‫טוב, תוכל להביא לי את ה... כן.‬
‫טוב, מותק. תכף אחזור.‬
‫הלחם קצת...‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫מקומות עלובים, נכון?‬
‫עלובים. פאקינג עלובים. עלובים. כן.‬
‫כן.‬
‫טוב, הן באות.‬
‫היי.‬
‫אימא.‬
‫אני מרגישה טוב עכשיו.‬
‫זו הייתה אזעקת שווא, נראה לי. טיפשי מצידי.‬
‫אשאיר אתכן לבד.‬
‫אני רוצה לכתוב מכתב.‬
‫לתינוק. בשביל הלן.‬
‫לשניהם. חשבתי שתוכלו לעזור לי.‬
‫יש לך דף נייר?‬
‫לא היית צריכה להבהיל אותנו. לעזאזל, אימא.‬
‫אני כן.‬
‫מעצבנות קטנות.‬
‫עכשיו, שבו.‬
‫איבדתי את כף הרגל שלי.‬
‫כן.‬
‫הייתי בערך בגילך, כן.‬
‫כן, הקטן שלי,‬ ‫הוא היה רק בן שנתיים, הכי צעיר.‬
‫על הדוברה.‬
‫ענקית. אחת עצומה, לשיט ימי, כן.‬
‫כן, לא... בדיוק עגנו‬
‫והחבל נתפס,‬
‫והסירה זזה‬
‫והוא מעך אותה.‬
‫הוא התלפף, מעך אותה‬
‫וקטע אותה לגמרי!‬
‫כן.‬
‫הם תפרו אותה חזרה.‬
‫מדהים, באמת, נכון? כן, הם...‬
‫חיברו אותי מחדש.‬
‫תפרו אותה, חיברו אותי מחדש.‬
‫כן.‬
‫אבל לא פה למעלה.‬
‫"והדודות שלך, מול וג'וליה, יהיו שם בשבילך‬
‫"כי למרות שאני יודעת שהיו להן חילוקי דעות,‬
‫"אני גם יודעת‬ ‫שהן בעצם אוהבות אחת את השנייה.‬
‫"אני אוהבת אותן מאוד,‬
‫"אבל אני אוהבת אותן כפליים‬ ‫כשהן אוהבות אחת את השנייה."‬
‫רוצה לדבר קודם, או...‬
‫רציתי להיות כמוך כשהייתי קטנה.‬ ‫הייתי עושה כל מה שהיית מבקשת ממני.‬
‫רציתי ללבוש מה שלבשת,‬
‫לשתות את אותם משקאות תוססים עם שני קשים.‬
‫אותו סוג צ'יפס, לעזאזל.‬
‫אפילו ביקשתי אוגר כי לך היה אחד.‬
‫אני פאקינג שונאת אוגרים.‬
‫הייתי בת 13 כשיצאת מהבית,‬ ‫ושנאתי אותך כי עזבת.‬
‫שנאתי אותך על כך שהלכת,‬ ‫כי אהבתי שאת קרובה.‬
‫ואז לא היית באה הביתה הרבה,‬ ‫ופשוט הרגשתי שאני לא רואה אותך.‬
‫ונראה לי שהרגשתי קצת נטושה.‬
‫ואז הפכת לדמות של מישהי מוצלחת,‬
‫ואני עדיין חיפשתי מטבעות‬ ‫בין הכריות של הספה.‬
‫את לא מצליחה להבין איך זה שיגע אותי לגמרי?‬
‫ותמיד היה לך שיער כזה יפה.‬ ‫זה פאקינג מעצבן.‬
‫ג'ולס?‬
‫רוצה סניקרס?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫ויש לך את טום, טום המושלם.‬
‫נכנסתי להיריון מיד כשפגשתי את ג'רי,‬
‫והייתי בשבוע 22, נראה לי, כשגיליתי.‬
‫זה מדהים שסיד בסדר, האמת.‬
‫לאורך כל ההיריון‬
‫עישנתי גראס ושתיתי וודקה.‬
‫תמיד ג'ינגלתי המון.‬
‫הייתי מבועתת שאחד מהילדים ייפול לי‬
‫או שאשכח אחד מהם.‬
‫בעצם, זה קרה לי.‬
‫השארתי את אלה ליד מסוע המזוודות‬ ‫בהית'רו פעם אחת.‬
‫וטום, כן...‬
‫כן, טום... הוא אחלה.‬
‫אבל הוא עובד בצד השני של העולם.‬
‫אני לבד רוב הזמן.‬
‫לך לפחות יש את ג'רי איתך.‬
‫זה לא תמיד עוזר שג'רי איתי.‬
‫העניין הוא שיש לך ברירה.‬
‫הלוואי שיכולתי להישאר בבית עם הילדים שלי.‬
‫זה הדבר שאני לא יכולה לעשות.‬
‫יש לי המון אחריות.‬
‫אני צריכה לממן את החיים שלנו,‬
‫את המשכנתה של אימא ואבא‬ ‫ואת המשכנתה שלכם כשאתם לא יכולים,‬
‫ואני יודעת שלא אמורים לדבר על זה.‬
‫התרפיה של הלן.‬
‫המשבר הבא של קונור.‬
‫אני עושה את כל זה.‬
‫אימא גוססת, אבל כבר שנים שלא ביליתי‬ ‫כל כך הרבה זמן עם הילדים שלי.‬
‫ויש את תחושת האשמה.‬
‫כל ההצגות בבית הספר שהחמצתי‬ ‫ומשחקי הכדורגל ו...‬
‫את האימא הזו שעומדת על הקווים במגרש,‬
‫מחלקת מאפים ביתיים.‬
‫את ממש שם בשבילם.‬
‫יש לך המון מזל.‬
‫זוכרת את הסנדלים ההם, אלה עם...‬
‫שני הפרחים הכחולים ופרח אדום בקצה?‬
‫לא.‬
‫את כן.‬ ‫אימא קנתה לך אותם בחופשה באי היילינג.‬
‫את זוכרת אותם.‬
‫וקינאתי כל כך‬ ‫עד שעצרתי את הנשימה והתעלפתי.‬
‫אבא ממש כעס עלינו,‬ ‫זרק אותנו החוצה והכריח אותנו ללכת.‬
‫זרק אותנו מהאוטו.‬
‫ואז קונור‬
‫היה כל כך נסער, עד שהקיא על השיער של הלן.‬
‫היינו חייבים לחזור ולקנות לי זוג זהה.‬
‫כן.‬
‫כן, אני זוכרת.‬
‫ואז היו לנו סנדלים זהים.‬
‫היינו תואמות.‬
‫ואז שכחת אחד משלך, השמאלי, על החוף.‬
‫חזרנו, אבל לא מצאנו אותו.‬
‫אה, כן.‬
‫וזוכרת שאיבדתי את השמאלי שלי?‬
‫למה אנחנו מדברות על זה?‬
‫כי לא איבדתי אותו.‬
‫קברתי אותו.‬
‫מה?‬ ‫-קברתי אותו בגינה של מספר 75.‬
‫כי רציתי שנהיה תואמות.‬
‫תקשיבי.‬
‫אני יודעת שרציתי‬
‫לתלוש לך את הפנים כבר הרבה זמן.‬
‫אבל אני יודעת שאת אדם באמת טוב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫גם אני מצטערת.‬
‫רוצה לבשל יחד את ארוחת הערב בחג המולד?‬
‫כן.‬
‫זה יהיה ממש נחמד.‬
‫הינה.‬
‫"כריאת."‬
‫מה זה "כריאת"?‬
‫"חריאת", חמודה.‬
‫זהו. עשרה מ"ל של מורפיום, ג'וּן.‬
‫זה יטפטף לאט למשך עשר השעות הבאות.‬
‫אז את תישני קצת הלילה. אקפוץ שוב עוד מעט.‬
‫אי אפשר לכתוב "חריאת" עם כ', אימא.‬ ‫זו אפילו לא מילה אמיתית.‬
‫נו, תני לי לרמות.‬
‫לא רימיתי מספיק בחיים.‬
‫האמת, חבל שלא הייתי קצת יותר זנותית.‬
‫שלא עשיתי קצת יותר בעיות. נו.‬
‫נו, תחזירי.‬
‫כן.‬
‫מה שלום אחותך?‬
‫נבשל יחד ארוחת צוהריים בחג המולד.‬
‫אימא.‬
‫היי, מה השעה?‬
‫שלום, ישנוני.‬
‫אבא, תוכל להזיז את הבירות שלך?‬
‫פיניתי מקום במקרר.‬
‫טוב... כן, בסדר.‬
‫אני צריך לעשות פיפי.‬
‫אזיז, כן.‬
‫אבא, אם אתה כבר שם,‬
‫תוכל להביא את אגרטל חג המולד של אימא‬ ‫מהקופסה, ולשטוף אותו?‬
‫הוא קצת מאובק.‬
‫כן.‬
‫הבאתי ענפי צינית שנוכל לשים בו אחר כך.‬
‫אבא!‬ ‫-מה?‬
‫בשקט.‬ ‫-כן, טוב.‬
‫קון, קונור, חכה.‬
‫קונור, חכה!‬
‫טוב, קון!‬ ‫-זה היה אגרטל חג המולד של אימא.‬
‫אני יודע...‬ ‫-זה אחד מהזיכרונות הראשונים שלי.‬
‫אימא שלי, אשתך, גוססת.‬
‫כן...‬ ‫-היא תמות ממש בקרוב.‬
‫אתה מבין את זה, נכון?‬
‫כי אני רואה אותך רק פאקינג ישן‬
‫ומספר בדיחות דפוקות ושותה‬
‫ופותר תשבצים‬
‫ולא שם זין על אף אחד.‬
‫קון.‬ ‫-או שום דבר חוץ מעצמך.‬
‫בכלל שמת לב איפה אנחנו, אבא?‬
‫אתה לגמרי פתטי!‬
‫בבקשה פשוט תתמוך באימא‬
‫ופאקינג תתעורר!‬
‫אתה עדיין אוהב אותה בכלל?‬
‫אני הולך לפאב.‬
‫פאק.‬
‫תודה רבה! תודה.‬
‫תודה, כולם.‬
‫עכשיו יעלה לבמה מישהו שכולכם מכירים.‬
‫ברי, אבא שלי היה פה?‬
‫שנייה, קון. תכף אתפנה אליך.‬
‫טוב.‬
‫...ברני, ואשיר הערב שיר‬
‫בשם "ג'ורג'יה".‬
‫כן, זה מוקדש לאשתי.‬
‫חלקכם בעצם אולי מכירים אותה.‬
‫אני בהחלט מכיר אותה.‬
‫בכל אופן, לא קוראים לה...‬ ‫-פאק.‬
‫ג'ורג'יה. קוראים לה ג'וּן, ג'וּני, ו...‬
‫היא לא פה הערב כי... היא...‬
‫טוב, כי היא בבית החולים.‬
‫והיא לא תהיה בסביבה‬
‫עוד הרבה זמן.‬
‫רציתי לשיר את זה כי...‬
‫כדי שתדע...‬
‫הייתי קצת דפוק...‬
‫קצת אבא חרא...‬
‫לבן שלי ו... אבל הם ילדים טובים.‬
‫אז, בכל אופן, אני...‬
‫זה מוקדש לכולם. בכל אופן, נתחיל.‬
‫"ג'ורג'יה‬
‫"הו, ג'ורג'יה‬
‫"אני לא מוצא שלווה‬
‫"רק שיר מתוק ישן‬
‫"משאיר את ג'ורג'יה‬
‫"במחשבות שלי‬
‫"אמרתי, ג'ורג'יה‬
‫"הו, ג'ורג'יה‬
‫"שיר עלייך‬
‫"נשמע מתוק ובהיר‬
‫"כמו אור ירח‬
‫"מבין ענפי האורן‬
‫"זרועות אחרות מושטות אליי‬
‫"עיניים אחרות מחייכות ברוך‬
‫"ועדיין בחלומות שלווים אני רואה‬
‫"את הדרך‬
‫"היא מובילה חזרה אלייך, ג'וּני‬
‫"הו, ג'וּן‬
‫"הו, ג'וּני שלי‬
‫"אין שלווה‬
‫"אני לא מוצא שלווה‬
‫"רק שיר מתוק ישן‬
‫"משאיר את ג'וּני שלי‬
‫"משאיר אותך במחשבות שלי‬
‫"משאיר את ג'וּני שלי במחשבות שלי"‬
‫טוב.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-טוב.‬
‫נו.‬ ‫-ככה, תדחוף. יופי.‬
‫טוב. הצלחתי.‬
‫טוב.‬
‫שיט.‬
‫אבא?‬
‫מה?‬
‫אלה ענפי הצינית שרציתי לשים באגרטל שלה.‬
‫תן לה אותם בכל מקרה.‬
‫היא תאהב את זה.‬ ‫-תודה, חמוד.‬
‫סליחה, יקירתי.‬
‫"ג'וּני‬
‫"הו, ג'וּני‬
‫"ג'וּני‬
‫"הו, ג'וּני שלי‬
‫"רק שיר מתוק ישן‬
‫"משאיר את ג'וּני שלי‬
‫"במחשבות שלי‬
‫"אמרתי, רק שיר מתוק ישן‬
‫"משאיר את ג'וּני שלי‬
‫"במחשבות שלי"‬
‫תשיר לי כשאמות, ברני?‬
‫ג'וּני שלי.‬
‫די עם זה. את לא תמותי.‬
‫אני כן.‬
‫אוי, מתוקה שלי.‬
‫קון.‬
‫מחר חג המולד, קון.‬
‫לא נראה לי, אבא.‬ ‫-הוא חייב להיות.‬
‫היא לא תחזיק מעמד.‬
‫צריך לחגוג את חג המולד מחר.‬
‫טוב.‬
‫כן.‬
‫אז, חג מולד שמח, אבא.‬
‫היי?‬ ‫-כבר אחרי חצות.‬
‫אה, כן.‬
‫חג מולד שמח, חמוד שלי.‬
‫שימו לב, בבקשה, כולם. תקשיבו.‬
‫זה יום מיוחד מאוד‬
‫כי היום חג המולד.‬
‫לא נכון, סבא.‬
‫חג המולד בשבוע הבא.‬
‫סליחה. זה נכון. זה חג המולד בשביל סבתוש.‬
‫סליחה, אבל אתם אוהבים את סבתוש?‬
‫כן.‬
‫זה היה על הפנים. נו, אתם אוהבים את סבתוש?‬
‫כן!‬
‫טוב, האם נהפוך את זה‬
‫לחג המולד הכי טוב בעולם?‬
‫כן!‬ ‫-כן! מה?‬
‫כן, בבקשה!‬ ‫-מעולה.‬
‫אל תפחד, קון.‬
‫פשוט תחיה את החיים.‬
‫פשוט תהיה בדיוק מי שאתה.‬
‫תודה שהיית אימא שלי.‬
‫חזרתי.‬ ‫-קנית הכול?‬
‫כן.‬
‫איפה האווזים, ג'רי?‬
‫לגבי האווזימים...‬ ‫-ג'רי, איפה האווזים?‬
‫אל תתחרפני, אבל קניתי משהו טוב יותר.‬
‫אוקיי?‬
‫נו, תשאלי אותי.‬
‫מה לעזאזל אלה?‬
‫אלה גדאקן.‬
‫מה?‬
‫זה עוף בלי עצמות‬ ‫שדחפו לתוך ברווז בלי עצמות.‬
‫את חושבת, "זהו זה?" לא.‬
‫את כל זה דחפו לתוך אווז בלי עצמות.‬
‫ומסתבר שזה דבר אמיתי. בום. אין בעד מה.‬
‫וקניתי אותם במחיר של שני אווזימים.‬
‫שישה עופות במחיר של שניים!‬
‫טוב? מי מלך הקניות עכשיו, הא?‬
‫אני אוהבת אותך, יא אידיוט.‬
‫אם מישהו היה שואל אותנו מה התחושה,‬
‫אני לא חושבת שהייתי מסוגלת לתאר את זה.‬
‫לא.‬
‫לחכות שמישהו ימות.‬
‫אני מתה מרעב.‬ ‫-כן.‬
‫אפילו עוד לא אחת עשרה.‬
‫אני לא מעזה לזוז כי הוא יתעורר.‬
‫רוצה כריך? אני יכול ללכת לקפטריה.‬
‫כן, יש לך כסף?‬ ‫-אביא לפה. כן, יש לי כרטיס.‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אחכה פה.‬
‫כריך גבינה מגעיל או כריך שרימפס מגעיל?‬ ‫-שניהם.‬
‫טוב.‬
‫הינה המדבקות.‬
‫היי.‬ ‫-הכול בסדר?‬
‫כן, תודה. אני הולך להביא כריך.‬
‫טוב.‬
‫מהר!‬
‫יש לנו הפתעה בשבילך, אימא.‬
‫ניקח אותך למקום נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, מוכנה?‬ ‫-אקח את זה.‬
‫קדימה.‬
‫לאן אני הולכת?‬
‫זהירות בפינה.‬
‫- להלן ולתינוק, באהבה, סבתוש -‬
‫מה קודם, הרועים או המלך?‬
‫לדעתי הרועים קודם ואז המלך.‬
‫איפה הכתרים? יש לך כתר?‬
‫תוכל להסתכל ולהגיד לי אם הם באים?‬
‫תציץ החוצה ותראה. בן! בוא נראה.‬
‫סבתוש באה? רואה אותה? היא באה?‬
‫היא באה?‬ ‫-אין סבתוש.‬
‫אף אחד?‬ ‫-אף אחד.‬
‫רק כיסא.‬
‫מפה.‬
‫דלתות נפתחות.‬
‫דלתות נסגרות.‬
‫קחי, סבתוש.‬
‫הכנתי לך את זה.‬
‫זה למחזה שלנו.‬
‫- הכרטיס של האח אנג'ל‬ ‫הופעה היום בקומה העליונה -‬
‫זה הכתר שלך, או זה? זה שלך?‬
‫טיב, צריך למצוא דרך.‬
‫קודם אתה צריך להיות כבשה,‬
‫ואז צריך לשים כתר מהר. טוב?‬
‫כן, קודם כבשה.‬ ‫-כבשה.‬
‫ואז כתר.‬ ‫-אז כתר.‬
‫טיב, כבה את זה.‬
‫חג מולד שמח, סבתוש.‬
‫תישארי פה. אגיד לאחרים.‬
‫אלפי, איפה החמור?‬
‫כולם, מהר. היא פה!‬
‫היא פה.‬ ‫-היא באה.‬
‫היא פה.‬ ‫-מוכנים?‬
‫טוב, תזכרו,‬ ‫הופעתי ב"שודדי הים מפנזאנס" כשהייתי ילד,‬
‫והבמאי אמר, "קצב, קצב, קצב". טוב?‬ ‫הכול עניין של קצב.‬
‫מהר, טיבלט.‬ ‫-טיב, כבה את זה.‬
‫איפה החמור?‬
‫איפה הזקן שלי?‬ ‫-הינה הזקן שלך.‬
‫איפה הזקן שלי?‬
‫בילי, איפה...‬ ‫-טוב, מהר.‬
‫בסדר?‬ ‫-יש לנו הכול?‬
‫חבל. תכניסי את זה.‬
‫מהר!‬
‫הילדים הכינו לך הפתעה.‬
‫אלה.‬ ‫-סבא!‬
‫טיבי.‬ ‫-מה?‬
‫אלה! השיער שלי!‬ ‫-צריך להתכונן.‬
‫ברוכה הבאה למחזה חג המולד, סבתוש.‬
‫"בעיירה קטנה בשם נצרת,‬
‫"חיה אישה צעירה בשם מרים.‬
‫"יום אחד, מלאך בשם גבריאל הופיע‬ ‫ואמר לה שתלד תינוק.‬
‫"אנשים אמרו שזה נס, עיבור ללא חטא."‬
‫עיבור ללא חטא, ממש כמו זה.‬
‫לא בדיוק. נהניתי קצת יותר.‬
‫הלן, די.‬ ‫-סליחה.‬
‫בכל אופן, "מרים ויוסף יצאו אל בית לחם‬ ‫ללדת שם את תינוקם".‬
‫"חמור קטן‬
‫"על דרך מאובקת..."‬
‫בילי, שב!‬
‫"צריך להמשיך הלאה‬
‫"עם מטענך היקר"‬
‫מי זה שם?‬
‫היי, אדוני.‬
‫אשתי יולדת.‬
‫מזל טוב.‬
‫יש אצלכם מקום?‬
‫זה חג המולד, אחי. הכול מלא.‬
‫אבל תוכלו להיכנס לאורווה, אם תרצו.‬
‫יש קצת רוח, אבל זה אמור להיות בסדר.‬
‫כמה?‬
‫עשר... כסף ישן.‬
‫אשלם לך מאוחר יותר.‬ ‫-סגרנו.‬
‫בואי, מרים. חמים ונעים שם.‬
‫כן, תוכלי לשכב.‬
‫יוסף, התינוק, הוא יוצא.‬
‫תתמקדי. את מסוגלת.‬
‫קדימה, מרים. תתאמצי. קדימה.‬
‫תנשמי.‬
‫קדימה. תדחפי!‬
‫תדחפי!‬
‫איך נקרא לו?‬
‫אולי... ישו?‬
‫נשמע טוב.‬
‫בינתיים, המלאך גבריאל היפה והשמימי‬
‫מצא את הרועים ואת החכמים.‬
‫רועים? הכובעים של החכמים.‬ ‫-והציג בפניהם את ישו התינוק.‬
‫הם הביאו לו קצת זהב...‬
‫לבונה...‬
‫ומור!‬
‫בבקשה.‬
‫טוב, תדחפי. ככה. קדימה, לשם.‬
‫קדימה.‬ ‫-תראה, ישו!‬
‫הבאנו לך זהב, לבונה ומור.‬
‫"לילה שקט, לילה קדוש‬
‫"הכול רגוע, הכול בהיר‬
‫"סביב הבתולה, האם והילד‬
‫"אי שם באורווה‬
‫"ללא עריסה או מיטה‬
‫"אדוננו הקט, ישו‬
‫"הניח את ראשו המתוק‬
‫"הכוכבים בשמיים הבהירים‬
‫"הביטו מטה על מיטתו‬
‫"אדוננו הקט, ישו‬
‫"ישן על החציר‬
‫"הפרות גועות‬
‫"התינוק מתעורר‬
‫"אבל אדוננו הקט, ישו,‬
‫"כלל לא בוכה"‬
‫אבא.‬ ‫-הגיע הזמן.‬
‫אני בסדר.‬
‫ג'וּני.‬
‫"ג'וּני‬
‫"הו, ג'וּני‬
‫"רק שיר מתוק ישן‬
‫"משאיר את ג'וּני שלי‬
‫"במחשבות שלי‬
‫"אמרתי, ג'וּני‬
‫"הו, ג'וּני שלי‬
‫"שיר עלייך‬
‫"נשמע כה מתוק ובהיר‬
‫"כמו אור ירח מבין ענפי האורן"‬
‫- כעבור שנה... -‬
‫גדאקן שנתיים ברצף.‬
‫זה הפך ממש למסורת.‬
‫"שלום, צרור קטן ויקר שכמוך.‬
‫"אני מקווה שיום אחד תקרא את המכתב הזה‬ ‫ותרגיש כאילו שפגשת אותי, אפילו קצת.‬
‫"היה משמח אותי מאוד לפגוש אותך.‬
‫"אתה מהמם. אני יודעת.‬
‫"אתה בטח דומה לאימא שלך.‬
‫"היא אדם מיוחד מאוד, שתדע.‬
‫"מעולם לא היה לה אכפת מה חושבים אחרים,‬
‫"ותמיד הערצתי את התכונה הזו שלה.‬
‫"אבל תגיד לה בבקשה שסבתוש אומרת‬
‫"שממש לא כדאי לה ללבוש צהוב.‬
‫"היא תקשיב לך.‬
‫"חבל שלא הייתי שם כשנולדת,‬
‫"אבל יש לך משפחה נפלאה שתקבל את פניך.‬
‫"הדודות שלך, מולי וג'וליה,‬
‫"והדוד שלך קונור,‬
‫"תמיד יחזיקו לך את היד,‬
‫"ותמיד יאהבו אותך, לא משנה מה.‬
‫"כמוני.‬
‫"מאוד.‬
‫"אני מתרגשת מאוד בשבילך‬ ‫שתכיר את העולם היפה הזה.‬
‫"כל זה מחכה לך, יקירי.‬
‫"צור הרבה זיכרונות.‬
‫"זיכרונות טובים עוזרים לך לחיות לנצח.‬
‫"ממש כמוני."‬
‫- סבתוש -‬
‫"אה, ותזכור להיות מצחיקול,‬ ‫ואל תיקח דברים יותר מדי ברצינות.‬
‫"חשוב לצחוק מכל הלב.‬
‫"סבא שלך יראה לך איך לעשות את זה.‬
‫"תגיד בבקשה לאימא שאני מתגעגעת אליה‬
‫"ושאני גאה בה מאוד.‬
‫"ולעולם, בבקשה, אל תפסיק להגיד לה‬
‫"שאתה אוהב אותה.‬
‫"זה יעשה לה המון טוב על הלב.‬
‫"היו לי חיים נפלאים.‬
‫"פשוט כי הייתי חלק מהמשפחה הזו.‬
‫"ההישג הכי גדול שלי‬
‫"וההרפתקה הכי גדולה שלי."‬
‫תרימו כוסות.‬
‫לחיי ג'וּן.‬
‫לסבתוש.‬ ‫-לאימא.‬
‫ג'וּן.‬ ‫-לחיי אימא.‬
‫לחיי אימא.‬ ‫-חג מולד שמח, אבא.‬
‫אוהב אותך.‬
‫לחיים, יקירי.‬
‫"אם תצטרך אותי, אני עדיין פה,‬
‫"מסתובבת לי בכל הזיכרונות הישנים שלי,‬
‫"קופצת מאחד לאחר."‬
‫בנג'י, יורד שלג!‬
‫"אהיה פה לנצח, מלאך שלי,‬
‫"בליבי ובנפשי.‬
‫"עד שניפגש יום אחד.‬
‫"אני אוהבת אותך.‬
‫"אני אוהבת את כולכם.‬
‫"להתראות.‬
‫"ג'וּן."‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬