Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Ezen a hideg és fagyos reggelen
hivatalosan is visszaszámlálunk. Már csak 16 napunk van karácsonyi ajándékot venni.
Jó gyerekek voltatok?
Jöjjön egy régi kedvencem! Ez ünnepi hangulatba hoz.
Anya!
Apa?
A vízforraló!
Apa!
Anya!
Anya? A francba! Anyu?
Anya? Bassza meg!
Apa? Apa!
Apa!
Halló? Anya?
A mentőket kérem.
- Merre menjek? - Nem tudom. Nem arra kell?
Behajtok az egyirányúba.
- Te... - Tudom. Leparkolok.
Semmi baj, anya. Hozom a cuccaidat. Itt van a táskád.
BÚCSÚ JUNE-TÓL
Hol van az úszószemüvegem?
Ha nem pakoltad be, kérj kölcsön! Most vettem neked.
- Anya! - Ne engem hibáztass!
- Nem is vettél! - De igen.
- Az asztalon volt. - Hogyhogy nem láttad?
- Pofa be! - Ella, segíts az öcsédnek, kérlek!
- Szia, Suze! Bocs. - A nejem fáradt.
És gyereket vár.
- Van szobája? - Istenem, Alfie!
- Igen. - Felolvasom.
„Üdvözlöm, uram! A feleségem gyereket vár.”
...a karácsonyi bónuszokat péntekre, az klassz lenne.
Nem pedig „a nejem fáradt és gyereket vár.”
Ez egy és ugyanaz!
- Ugyanazt mondtad kétszer! - Nem igaz.
Az ég szerelmére, mondd helyesen!
...hogy „a Healthful Harvest csapatától.”
Most le kell tennem.
- Ella, nem fog leégni. - Dehogynem!
Ügyes vagy, Alfie, drágám. Fantasztikus leszel.
- Hát nem fantasztikus, Ben? - De.
Nem jövök a betlehemezésedre.
- Ne légy gonosz! - Ő még tisztel.
- Fincsi kenyér. - Kulcs...
- Köszönjük, anya. - Syd!
- Mit szólsz a fülbevalómhoz? - Nagyon tetszik.
- Mutattad anyának? - Anya?
- Hogy tetszik a fülcsim? - Csodás!
De rögbizésnél zavaró lehet, ezért tesire vedd le, kicsim!
- Oké. - Jó, indulok.
Öt körül jövök. Sziasztok!
Jerry! Hol van a joghurt? Rajta volt a listán.
- Nem volt a listán. - De volt. Joghurt juhtejből.
Miért felejtesz el mindig valamit? Megnehezíted a dolgom.
Sosem húzod ki vásárláskor a listáról, mi van meg.
Veszek a visszaúton. Nem felejtem el. Kecsketejből.
- Juhtejből! - Juhtej.
- Legyen klassz napotok! - Szia, anya!
- Sok sikert a próbához! - Kérem a szövegem.
- Kérd szépen! - Odaadom én.
- Én is odaadtam volna, anya! - Itt a táska.
- Ne felejtsd el a zongoraórámat! - Nem felejtettem el, drágám.
- Legutóbb igen. - Nem is.
- Rém kínos volt! Elfelejtetted. - Oké. Pá!
Sziasztok!
Anya, végeztem.
Anya! Tibalt megint nyitott ajtóval kakil.
- Végeztél? - Igen.
- Nem hazudsz? - Nem.
- Szia, Con! - Jules!
- Korán hívsz. Minden oké? - Igen, de figyu!
- El kéne jönnöd a kórházhoz. - Mi?
- Most viszik be műteni. - Tessék?
- Halló? - Szia!
Bocsánat, ki... Melyik...
- Syd vagyok. - Jó.
- Connor bácsi! - Szia!
Beszélnem kell Mollal. Mármint az anyukáddal.
Anya! Connor bácsi azt mondja, beszélnie kell veled.
Tessék.
Mondd gyorsan! Sok a dolgom.
Jó. Figyelj, Mol!
Történt valami anyával. Újra kórházban van, és...
Ide tudnál jönni?
Igen. Ez az!
És ahogy áthaladtok a szülőcsatornán, felszabadítva az anyaméh energiáját,
a nap melengető, csodálatos sugarai felé tartva,
engedjétek, hogy a nap magához hívjon és megtisztítson!
Bárcsak utazhattam volna, Con!
Ha nem lett volna ez az izé a lábammal, és ti, gyerekek, és...
Utaztam volna, mint az a hogyishívják.
A szimpi kis ősz hajú alak.
Tudod, a Planet Organices fickó.
- David Attenborough? - Igen.
Az. Olyan lennék, mint ő.
Nem azt mondom, hogy bánom, hogy ti vagytok.
Mert kicsit sem bánom.
De szeretnék...
De jól van ez így.
Igen.
Utazhatsz helyettem, Con.
Utazhatnék, apa. Csakhogy...
Igazából kicsit stresszes.
Bali jól néz ki, nem igaz, Con? Balira kéne menned. Ezt nézd!
A legutóbbi rendes nyaralásom
öt éve volt.
Olaszországba mentem, Tobias esküvőjére.
És anyával voltunk Németországban, a Julia által ajánlott dokinál.
- De az nem számít. - Ne mondd ezt, Con!
Hogyne számítana! Onnan hoztad nekem azt a jó kis zekét.
És rengeteg finom husit is.
- Husit? Milyen húst? - Azt a Glockenspielt.
Knochenschinkennek hívják. Sonka volt.
És mi a fene az a zeke?
Ne értetlenkedj, Con!
Tudod, a zekém...
A zeke, amit te...
Azt hittem, tetszik neked a zekém.
Ne ismételgesd ezt!
- Zeke. - Istenem!
Három zsebbel tollaknak.
- Apa! - És vízálló.
- Kérlek! Kéne egy kis... - Csak egy zeke.
- Apa! - Zeke!
- Szia! - Gyerekek!
Csak én és Benji vagyunk a kocsiban.
Most értem a kórházhoz. Anyát újra beutalták.
Vedd meg a joghurtot! Ennyi a dolgod.
- Juhtejből, ugye? - Nem, kutyatejből, Jerry! A faszom!
Igen, juhtej.
- Gondolom, Molly is ott lesz. - Valószínűleg.
- Istenem! Repüljek haza? - Nem, nem lesz semmi baj.
Dolgozol. Megoldom. Elbírok vele. Semmi baj.
- Jerry? - Joghurt.
Csak egy olyan anya kéne, aki nem rákos. És joghurt.
Totál lefárasztasz.
Hozzak egy doboz After Eightet?
Miért kérdezel ennyit?
- Menj! - Oké. Szeretlek.
Rendben. Gyere, Tibby!
Jól van, drágám.
Ez az. Állj félre!
Köszönöm a segítséget, drágám. Indulhatunk.
Gyere, látogassuk meg nagyit!
Szia, Molly!
Menjünk!
Gyere!
Anya dühös.
Nem, drágám. Anya nem dühös.
Hogy vagy, kis manó?
Mutatok neked valami egészen különlegeset.
- Így, ni! - Ez még jól jöhet, ugye?
- Szia! - Helló!
- Jól vagy? - Igen.
Hogy van anya? Mi történt?
Azt mondták, fel kell szabadítaniuk a légutakat.
Most műtik.
Értesítenek minket, ha bármilyen fejlemény van.
- Ez rémes! - Két órája mondták.
Szegény anya!
Mit mondott Helen? Sikerült elérned?
Nem. Próbáltam.
- Hívtátok? - Nem. Én nem hívtam Helent.
- És te? - Engem te hívtál.
Igen, tudom, de gondoltam, hogy egyikőtök felhívta őt is.
- Miért hívtuk volna? - Mi?
Mert a nővéretek.
- Stip-stop, nem én hívom fel. - Semmi baj. Minden oké.
Felhívom. Úgy teszek, mintha most hívtál volna.
Szörnyű, nem?
- Nem tetszik? Akkor próbáld meg ezt! - Oké.
- Nem ehetek chipset. - Nem?
Azt hittem, kikapcsoltam. Elnézést!
Bocsánat.
Tartsátok nyitva a szívcsakráitokat!
Ez az! Gyönyörű. Imádom.
Nahát! A szörnyen elfoglalt húgom hív!
- Szia! - Épp holisztikus táncterápiát vezetek.
Nem tudok dumálni, de mizu?
- Figyelj, Helen! - Julia...
- Figyu! - Elképesztően jó a gyászra.
Az egyik pasinak úgy halt meg a felesége,
hogy elcsúszott egy IKEA-katalóguson, és leesett a lépcsőn.
Tragikus, nem?
Meztelen volt.
Helen, kérlek, hagyd abba! Hallgass végig!
Anya újra kórházba került.
- Mi? - Érted? Connor most hívott.
- Istenem! - Nem kapott levegőt.
Most vizsgálják, hogy mi történt. Odamegyek.
- Most indulok... - Istenem!
- Ebben a percben. - Oké.
- Oké? - Istenem! Lélegezz!
A Princess Maryben van. Szerintem gyere el, ha tudsz!
Máris indulok. Még ma repülőre szállok,
hozok Florida vizet és zsályát, hogy megtisztítsam anya szobáját,
és gyógykristályokat is.
És veszek narancsszörpöt, mert...
Jó. Szereti. Mindenképp hozz narancsszörpöt!
Igen. Oké, remek. Szólj, mikor érsz ide! Írj!
- Ez rémes! - Mennem kell.
Szia!
Basszus!
Jaj, ne!
Szia, Suze! Megint én hívlak.
Anyámmal történt valami. Ma nem megyek be.
Igen, Bettina, fantastisch.
Ez csodálatos!
Alfie pizzát kért vacsira. Ne hagyd tévézni!
És... A francba! Mikor is lesz Alfie betlehemezése?
Betennéd a megosztott naptárba? Köszönöm. Szia!
Kérsz szendvicset? Igen?
Igen, kérek.
- Kérsz ebédet, drágám? - Igen.
- Hogyan? - Kérek szépen.
Köszönöm, anyu.
Parancsolj, gyönyörű kisfiam!
Van még, ha éhes vagy.
Nem kérjük, ugye, Tibby? Nem.
Ez nem bio, ugye?
Fogd a fincsi szendvicsed, és menj játszani, jó?
Oda?
Ben?
Szeretnél játszani?
Megfordítalak.
Így jó lesz.
Igen.
Egyforma a pulcsink.
Az enyémet a nagyim kötötte.
Hogy hívnak?
Tessék, szívem.
Jó fiú.
Adsz belőle egy harapást?
Harapás.
De ne áruld el anyunak!
Mr. Cheshire?
- Igen? - Igen.
Itt vagyunk.
Jó napot! June-t megműtötték.
- Jól van? - Igen, lábadozik.
Tudni akarta, hogy havazik-e még odakint.
Átmennek azon az ajtón, és a második ajtó balra.
Dr. Khal és Dr. Titford ott várják.
- Jó. - Oké.
Szeretnétek megnézni a halacskámat?
- És kértek csokit? - Kérek szépen.
- Kérsz csokit? - Csak egyet!
Mindjárt jövünk, és felkísérjük a másodikra.
- Köszönjük. - Kösz.
Gyertek!
- Ezt meg hol szerezted? - Ott.
- Elloptad? - Nem.
Találtam. Aki kapja, marja.
- Nem vagy hatéves gyerek! - Mi van?
- Ez egy kórház, apa. - Nem biztonságos ezt ide tenni.
- A fenébe! - Ez kórház.
- Nézd azt a halat! - Itt van.
- Nagy szeme van. - Jó nagy.
Ma délelőtt megtárgyaltuk az édesanyjuk esetét,
és tájékoztatnunk kell önöket, hogy June rákja gyorsan terjedt.
Dr. Khal ismerteti a ma reggeli műtét részleteit,
de sajnos az utolsó adag kemoterápia nem volt olyan hatékony, ahogy reméltük.
A CT-eredményei azt mutatják, hogy a rák már átterjedt
a hasára és a medencéjére.
Sajnálom, hogy ezt kell hallaniuk tőlem.
Simon!
Igen. Simon Khal vagyok.
- Köszönöm, hogy eljöttek. - „Simon Cowell”?
Sikerült eltávolítani a folyadékot a tüdejéből,
ami a légzési nehézségeket okozta.
De a hasában lévő tumor jelentősen megnőtt,
és elzárja a beleit.
Nem javasolnánk újabb műtétet.
Legyengült, így ha sztómazsákot kapna, nem valószínű, hogy túlélné a műtétet,
és nem bírna el több kemoterápiát.
Sajnálattal közlöm, hogy véleményünk szerint
nem tudjuk tovább kezelni June-t.
Mivel a belei nem működnek már, igyekszünk megkönnyíteni a napjait,
és támogatni őt, amiben lehet.
Már majdnem három éve diagnosztizálták.
Keményen küzdött.
Tudom, hogy azt, amit Simon most elmondott, nehéz feldolgozni,
de a gyakorlatilag azt javasolnánk, hogy June maradjon itt egy-két éjszakára,
hogy tiszta legyen a tüdeje,
ami által a mi drága June-unk jobban lesz és nyugodtabbá is válik.
Tudja, mitől válnék én nyugodtabbá?
Ha nem kattogtatná tovább azt a rohadt tollat.
Bocsánat.
És ő nem a maguk June-ja. A miénk.
- A mi June-unk. - Elnézést! Jól értem?
Most egy visszaszámlálásról beszélünk?
Mi a fenét jelentsen ez?
Nem szokásunk tippelgetni.
Nekünk pedig éppen az kell. Hónapokról beszélünk?
Mert ha már meghal az anyánk,
tudni akarom, meddig fog még élni.
Optimista becslés szerint remélhetőleg megéri a karácsonyt.
- Bár még ez sem valószínű, mivel... - Az két hét múlva van.
Dr. Titford, ha még egyet kattint a tollával, leütöm a farkát a testéről!
- Sajnálom. Nagyon sajnálom. - Oké?
- Nyugi, Mol! - Csak egy rossz szokás.
Hagyjanak magunkra egy picit! Kérem.
Csak egy perc kell.
- Persze. - Ez így sok volt egyszerre.
Magunkra hagynának picit?
- Persze. - Hogyne.
Kimegyünk.
Az ajtó előtt leszünk, ha kellenénk.
Köszönjük, doktor úr.
Köszönjük, doki.
- Tényleg Simon Cowell a neve? - Tőlem igent kap válaszul.
Ne köszönd meg Tökfej dokinak, nem a lottón nyertél!
Egy kibaszott bunkó!
- Mi? - Bunkó!
- Bunkó fasz! - Halkabban!
Miért? Nem érdekel, ha meghall.
Anya könyörögte ki az utolsó kemót. Nem kellett volna.
Most már életmentő műtétet se kaphat!
Halkabban, Molly! Kérlek.
Így nem küldheted el egy drága nyaralásra.
Már semmit sem ér a pénzed.
Oké, ez kicsit igazságtalan.
Én csak támogattam őt,
Molly, és nagyon kedves voltam
és nagyon nyugodt is.
- Ez egy kicsit sok. - Ne kezdjétek már megint!
- Folyton csak civakodtok! - Oké, állj! Hagyd abba!
- Igen, ez nevetséges, Molly. - Az!
- Ne légy agresszív! - Elég!
Hiába hibáztatsz másokat mindenért, vili?
- Nem. - Tudtam, hogy ez lesz.
Én tudtam, hogy ez lesz. Kuss!
- Nem tudtad... - Elég! Hagyjátok abba!
Elég volt!
Megyek, meglátogatom a haldokló anyánkat.
Ha el akartok kísérni, viselkednetek kell.
- Connor! Con! - Figyellek.
- Értitek? - Pofa be!
- Fogd be, apa! - Mindkettőtöket.
Nem tudok...
Második emelet. Az ajtók nyílnak.
Igen.
Meglátogatjuk nagyit, drágám?
- Nagyi! - Igen, nagyit.
Oké, ez June szobája.
Nagyon fáradt a műtét után, és még kicsit aluszékony is.
Nem biztos, hogy mindent megért,
úgyhogy jobb, ha egyszerű dolgokról beszélnek.
Az ágyán van egy hívógomb, és itt leszek, ha kellek.
Rendben. Köszönjük.
Köszönjük.
Jó.
June?
Junie?
- Jól vagy? - Jaj, Bernard!
Sütimestert akarok nézni, és a hölgy azt mondta, nyomjam meg ezt,
de megnyomtam, és eltűnt a kép.
Meglátom, mit tehetek, de nem ígérek semmit.
Kösz, Bernie.
- Szia, anyu! - Szia!
Szia, anya!
Nem kellett volna eljönnöd, édes.
- Sok a dolgod. - Hogyne jöttem volna!
Eljöttünk a nagyihoz, igaz?
Vigyázz, drágám, mert fáj a torkom!
- Mármint itt minden. - Jól van.
Óvatosak leszünk, jó? Igen.
Milyen szépek vagytok a pulóvereitekben!
- Édesek vagytok. - Szia, anya!
Itt van mindkét gyönyörű lányom.
- Hogy érzed magad, anya? - Hát, tudod.
Kicsit fáj, de jól vagyok.
Bezártak ebbe a szobába. Mintha napok óta itt lennék.
Egy kis nasi.
A férfi ápolók nagyon kedvesek,
de a nők nagyon morcosak.
Mindenki más ébredés után.
Nemsokára rendbe jön. Amúgy Nancy vagyok.
Hallottam ám!
Borzasztóan rémisztő reggelem volt.
Felébredtem, és úgy éreztem, mintha szívószálon át lélegeznék,
ezért lementem,
és én... Mit is csináltam?
Főztem magamnak egy teát a konyhában.
Aztán úgy éreztem, megfulladok.
Szörnyű volt. Minden elsötétült.
Az félelmetes.
Nem volt jó érzés.
- Megölelhetem a babát? - Persze.
Hogyne.
Óvatosan, anyu!
Itt van a nagyi.
June baba!
Meseszép vagy.
Napról nap jobban hasonlít rám.
Még szerencse, hogy nem örökölte az állad.
Hol van Con?
- Itt vagyok. - Drágám!
Te hívtad ide őket, ugye?
Hát persze.
- Erről jut eszembe. - Mi az, anya?
Ma reggel madarakat láttam az ablakban,
és arra gondoltam, ehetnénk libát karácsonyra.
Mit gondolsz, Con? Legyen az?
Igen. Persze, süssünk libát!
Remek ötlet.
A pulyka már rémesen unalmas.
- Mindig száraz. - Igen.
- A liba remek ötlet. - Ettünk pulykát...
Rendeljünk a Butler'stől! Kedvezményt adnak, ha mosolyogsz.
Az olcsó pipik a kedvenceim.
Apa!
- Óvatosan! - Vigyázz!
Ne nevettess, Bern!
Ne nevess nagyon!
Basszus! A francba!
Próbálj meg ne dühvel tekinteni a családodra, amely az energiádat zavarja,
hanem különálló energiaként!
Maradj semleges!
Lélegezz a szívedbe!
Üdv! Jenny vagyok.
- Örvendek. - Patrick vagyok.
- Connor. - Üdv!
- Örvendek. - Helló!
- Üdv! - Patrick.
- Connor. - Örvendek.
- Nagyon örvendek. - Mi is. Palliatív ápolók vagyunk.
Igen, írja a kártyájukon.
- Valóban. - Én butus!
Szeretnénk megbeszélni a...
Elhallgatnának egy pillanatra?
Ki akarom találni, mit kell mondanom.
Tudom, hogy az a dolguk, hogy segítsenek másoknak meghalni. De nem mondják ki.
Ez nincs rajta a szórólapokon, de ezt teszik, igaz?
Mondom, mi lesz.
A lehető leghamarabb hazavisszük anyámat.
Nem fogják a kezét simogatni, miközben lassan megölik az ópiátokkal,
és nem okoskodnak nekünk életünk legnehezebb napjain.
A mi életünk? Mármint az ő élete.
- Csak annyit... - Elmondanám...
Nem mond semmit. Bocs.
Annyit tehetnek, hogy mindent előkészítenek ahhoz,
hogy holnap hazavihessük.
- Mols, csak... - Igen?
Szerintem...
Anyánk nagyon okos nő,
és ismeri önmagát.
Igen. Tudja, mit akar, és mit nem akar.
Anyánk nagyon okos nő, ismeri önmagát, és tudja, mit akar, és mit nem akar.
És még ha tisztában is van a helyzetével,
lehet, hogy tudatosan döntött úgy, hogy nem dolgozza fel.
Tagadásban él.
Az erős túlélőeszköz.
Sajnálom. Nagyon nehéz napunk volt.
Még nem...
- Még valami! - Nézzék el a húgomnak...
Anyám biztosan...
Tudom, mert Connor mellett én töltöm vele a legtöbb időt.
Anyám biztosan nem kér a hospice-ból.
Szóval azt gyorsan felejtsék is el!
- Nem opció. - Jó.
Ezt már meghatározta a betegellátási tervében.
És mivel karácsony van, amúgy is túlzsúfolt a hospice.
Miféle betegellátási tervben?
Találkoztunk pár hete itt vele és megbeszéltük a dolgot.
Bocsánat, azt hittük, tudják.
- Hogyan? - Betegellátási terv?
- Mit tervezett? - Várjanak! Állj! Egyszerre egy beszéljen!
Bocs, miről beszéltek?
- Fel kell vázolnunk a lehetőségeket. - Megtették.
Most elmehetnek.
Nagyon sajnálom.
Köszönöm.
A jógaszőnyegem! A francba! Ott maradt a matracom.
Állj! Bocs.
Köszönöm.
Egyél! Kérsz? Ízlik?
Jó, akkor kóstold meg ezt! Tessék.
Minden rendben.
Második emelet.
A négyzetek. Ezek applikációk.
- Igen. - Oké?
Mi volt az a sok fehér izé, ami az égből hullt?
Szia! Sziasztok!
- Hels! - Megjöttem.
Hels Bells!
Hát megjöttél! Ügyes.
Anyuci!
De jó, hogy lélegzel!
Istenem, csodásan nézel ki! Szivárványszínű a bőröd.
Ezt hoztam neked. Csak... Nem baj?
- Hogy kerültél ide? - Felugrottam egy repülőre.
Mondtam, hogy ne hordj sárgát! Nem illik hozzád, drágám.
- Azért örülök, hogy látlak. - Én is örülök.
Itt vagyok. Hihetetlen!
- Jó volt a repülés? - Igen, minden rendben volt.
Felszedtél pár kilót, Hels Bells.
Kezdesz hasonlítani rám.
- Igen. - Istenem!
- Srácok... - Istenem!
Ne bassz!
- Jól vagy? - Mi a fene? Istenem!
- Gratulálok! - Köszönöm.
- Mi van? - Köszönöm.
Istenem! Egek, anya!
Ez eléggé meglepett.
Karácsonykor akartam elmondani személyesen, de íme!
Itt vagyunk.
Nézd, anyu! Lesz egy aranyos kis unokád. Húsvét vasárnapjára van kiírva. Cuki, nem?
- Ölelj meg! - Karácsonykor akartam szólni.
Ezt nem hiszem el. Ezt tényleg nem hiszem el.
- Jól vagy? - Terhes, Bern.
- Állapotos, apa. Kisbabája lesz. - Mosd ki a füled!
Nézzenek oda!
Csodásan nézel ki!
De nagyra nőttél!
- Megismersz? - Nem.
Jaj, ne!
- Tibby! - Ez szörnyű.
- Stip-stop, nem szólok, hogy anya meghal. - Hels néni!
Ismersz engem. Istenem, annyira hiányoztál!
Egy, kettő, három, négy, öt... hét.
Nyolc unoka, June!
Te jó ég! Ki van itt? Szia, Ben!
Matt örül a hírnek? Hol van? Ő is jön?
Igen, most éppen csendes elvonuláson van.
Én most inkább...
Keresek valakit, aki meg tudja javítani a tévét.
Bassza meg!
Basszus!
Második emelet.
Az ajtók nyílnak.
Az ajtók záródnak.
Lassan! Fogd meg a karom, ha akarod!
Jól van, oké. Rendben.
Menni fog.
Ötödik emelet.
Az ajtók nyílnak.
- Bern? - Mi van?
Nem lenne már itt az ideje, hogy mind elmenjetek?
Jó, persze.
- Persze, anyu. - Ez jó ötlet.
Gyere, drágám! Hopp fel!
Ügyes vagy. Felveszlek.
- Ügyes fiú! - Pá, drágám!
- Apa! - Pápá!
- Pá, apa! Majd felhívlak. - Pá!
Rendben. Akkor gyere, drágám! Menjünk!
Jól vagy, Junie?
Szép nagy családja van, June.
Szép tőlük, hogy mind itt voltak.
És szokatlan.
Idejét sem tudom már, mikor volt ilyen utoljára.
Ilyenek a családok.
Hát megjöttél!
- Hogy vagy? - Jól vagyok.
És te hogy vagy?
Aha.
Vidd haza apát!
Apa?
Apa!
Megpaskolná?
Mr. Cheshire?
- Rendben, szerelmem... - Ideje hazamenni.
- Hihetetlen! - Na igen.
- Szeretlek. - Szia, kicsim!
- Szeretlek. - Óvatosan!
Le fogja fárasztani.
- Jó éjt! - Kerekedjünk fel!
Jó éjt! Köszönöm.
Te jóságos ég!
- Akar beszélni valamiről, June? - Isten ments!
Akkor megnyugodtam.
Hogy is hívják? Bocs, elfelejtettem.
Angeli Ikande.
Angeli?
A nagymamám előre megálmodta, hogy meg fogok születni,
ezért Angyalnak hívtak.
- Azt jelenti. - Angyal!
Milyen szép név!
Köszönöm.
- Jó éjt, June! - Jó éjt!
Ha kellek, ott a hívógomb.
Ne... Most nem teszem, ha nem baj.
- A francba! - Mi van?
- Ez beragadt. - Igen?
- Basszus! - Mi az?
Mi ez a zaj? A francba!
Átázott a rohadt plafon, apa.
- Mi? - Víz folyik a plafonból.
- Felkapcsolom a villanyt. - Ne nyúlj a kapcsolóhoz!
- A fenébe! - Ez nem jó jel, ugye?
Az ég szerelmére!
Hozol egy rongyot, Con?
- Megoldom. - Nyitva hagytad a csapot!
Még soha...
Soha nem kóstoltam jobb kulináris párosítást,
mint a Guinnesst töpörtyűvel.
- Soha. - Apa, fogd be!
- Nem hallom, mit mond Helen. - Mi?
Mondd!
- Oké. - Halljuk!
Ha anya nem mehet haza, nálam lakhat.
- A házadra gondolsz, Molly? - Persze. Mi másra?
Hogy vele legyen.
- Kérdezz rá! - Igen, velem.
Connor, apa és Helen meg lakhat Juliánál.
Remek, nekem egyre megy. Jó.
Tökéletes. Ez nagyon jó ötlet.
- Van hely bőven. - Oké.
- Az jó. - Igen.
- Istenem! Hogy történhetett ez? - Apa elfelejtette elzárni a csapot.
Nem igaz. Sosem tennék ilyet.
- Elképesztő! - Hihetetlen.
Mert a Merkúr retrográdban van.
Jó, haladjunk!
- És ha... - És ha...
Nem, anya nálam fog lakni.
Nem, mi lenne, ha...
- Bocs, én... - Nem.
Azért mondok valamit.
A földszinten vannak egymásba nyíló szobák és padlófűtés,
és jó meleg van, meg könnyű az átjárás.
Te is elférnél ott, apa. Az jó lenne.
- Ott a tévé, meg minden. - Mocskosul nagy tévé.
- Lehet, hogy egy kicsivel... - Ez jó.
Mondd csak ki!
- Mit? - Tágasabb.
- Nem akartam ezt mondani. - Oké.
Találhatnánk egy arany középutat.
Nincs arany középút, Helen.
- Én leteszem. - Jó.
- Igen. - Visszahívlak, Connie.
Istenem!
Mit művelsz?
Megtisztítom a helyet. Nem vagyunk jól.
Kicsit stresszes a helyzet.
Egy nagy vörös energiagömböt érzékelek, és ez nem jó.
Vizualizáljuk, ahogy megöleljük a gömböt, aztán beleengedjük az éterbe!
Szerintem jól érzed majd magad nálunk.
Apa nagyon jól aludt tegnap,
és mind elégedettek vagyunk a tervvel, szóval ne aggódj!
Biztosan befagytak a csövek, Junie.
Szerintem a régi vízvezeték a hibás.
Ha nem bánjátok, én inkább itt maradnék.
Ha önöknek sem gond. Itt biztonságban érzem magam.
Nagyszerű, hogy biztonságban érzi magát. Csak ez számít.
Ezt bizonyára az ápolói is támogatják.
Jó.
Drágám, úgyis kimerültnek tűnsz.
Túl sok a munkád.
Kicsit lebarnulhatnál.
Igen.
Vigyáznál erre a kedvemért? Folyton lecsúszik.
Összezsugorodtak az ujjaim.
Tehetek még valamit önért, amitől jobban érezné magát?
June, emlékszik, hogy ma reggel beszélgettünk
a vérhígítókról, amit kapott?
- Megkért, hogy emlékeztessem. - Igen, így van.
Utálom, hogy minden nap beleszúrják azt a tűt a hasamba.
Mire jó az?
Nem akarunk több komplikációt,
és mélyvénás trombózis nagyon ronda tud lenni.
Nem kérek többet.
Csak szeretnék kimenni a vécére. Azt most nem tudok.
Jó, megbeszélem vele.
Attól tartok, ehhez szükséges az aláírása egy kis pontozott vonalon.
Jules aláírhatja helyettem. Ugye, drágám?
Igen, persze. Örülök, hogy itt marad velünk.
Beszélgethetnénk egy kicsit,
és egyúttal kitölteném a papírokat, jó?
- Az irodában vannak. - Jó.
- Pá! Holnap visszajövök. - Viszlát, doki!
- Mindjárt jövök. - Jó.
Dr. Titford...
Kidíszíthetnénk a szobát, hogy otthonosabb legyen?
Hozunk karácsonyfát, díszeket meg ilyesmit.
- Az klassz lenne. - Örülnék neki.
- Az szép lenne. - Jó, Hels.
Mit csinálsz?
Csak kitöltöm az űrlapot.
Anya nem akar vérhígítót, ezt alá kell írnom.
Miért írod alá?
Mert van meghatalmazásom, Molly. Ezért.
- Egek! Mi a fene van az ujjadon? - Anya gyűrűje. Csak vigyázok rá.
- Mily kedves tőled! - Megkért, hogy vigyázzak rá.
Nem tartom meg, ha erre célzol.
- Akkor miért neked adta? - Nem tudom. Én voltam a legközelebb.
Tán Helennek adja oda, hogy vigyázzon rá?
Mivel már itt vagyok, átadhatod nekem.
Nem.
Nem számít, kinél van. Csak azt akarta, hogy valaki felelős legyen érte.
Felelős legyen. Az érettség netovábbja. A nyomodba se érünk.
Összeállítottam egy látogatási beosztást.
Apa nyilván bármikor jöhet, de nekünk be kell tartanunk ezt.
Miért kell nekünk beosztás?
Inkább kérdezzük meg anyát, ő mit szeretne!
Anya kedvéért csinálom, Jules.
Nem fedjük egymást.
Kérlek, ne nehezítsd meg a dolgom! Neki próbálok jót tenni.
Ezek lényegtelenek.
Dr. Titford azt mondta, ma írjam alá.
Nem a nyomtatványokról beszéltem.
Szia, anya!
- Nagyi! - Nahát! Mennyien jöttek!
- Mit hoztál? - Az adventi naptáramat.
- Te csináltad? - Én is segítettem.
Tényleg? Csapatmunka volt?
Egy, kettő, három...
Még sosem láttam ekkora bojtot egy sapkán.
- Hangosabban! - Legyen körtánc?
MOLLY BEOSZTÁSA - JULIA ÉS MOLLY KÖTELEZŐ BETARTANI
A kis arcok! Imádom őket.
Mikor jössz haza?
Idővel.
Oké, srácok! Menjünk, igyunk egy forró csokit, jó?
Ne játssz azzal, arra a nagyinak szüksége van!
Igen, Ben, forró csoki.
Pillecukorral?
- És tejszínhabbal? - Igen!
Csodás reggelünk van, June.
Hozzak egy teát?
- Ne legyen túl lapos! - Nem lesz.
Egy üveg bor.
Egy üveg prosecco.
„Dickens karaktere, akit szellemek látogattak meg.”
- Na? - Scrooge.
- Igen! A mindenit, előre átnézte! - Nem, esküszöm.
- De igen. - Nem.
Ez menni fog.
Jól van, June?
Semmi.
Benjinek tetszene.
Megbuherálom.
Ne piszkálj!
Torta. Imádom a tortát.
Igen.
- A torta jó. - Finom.
- A trombita! - Trombita!
Csapi!
- Ezzel halad előre. - Igen.
Ugyanígy a jobb kézen is.
Jó.
Jó kalandozást kívánok!
- Köszönöm. - Helló!
Mi történik odabent?
Túl beteg ahhoz, hogy kipipálja a bakancslistáját, ezért gyűjtöttünk neki,
és vettünk egy olyat.
Ma megmássza az Everestet.
- Igen. - Igen.
Csodálatos!
Betlehem?
El kell utaznunk egészen Betlehemig?
Az nagyon messze van.
Mária pedig mindjárt megszül!
Connor!
Nagyon szeret, tudod?
Nem akarom, hogy meghaljon.
Anyám kórházban halt meg.
Nyolcéves koromban.
Nem voltam ott. Suliban voltam, nem láttam.
A felnőttek azt mondogatták, hogy nem voltak fájdalmai,
és hogy lélekben mindig lesz anyukám.
Valóban itt él, a szívemben,
de minden más hülyeség volt.
Mind azt mondták, készen áll.
De nem tudom, így volt-e.
Könnyebb lett volna, ha tudtam volna, mikor hagy el.
Ezért
választottam a munkámnak,
hogy segítsek másoknak elbúcsúzni.
Csak ez számít.
Parancsoljon, June!
Köszönöm.
Undorító!
Milyen megalázó!
Minden hatalmas erőfeszítést igényel.
De fantasztikusan tartja magát, June. Mind úgy gondoljuk, hogy igazi szuperhős.
Tényleg?
Ez kedves.
Köszönöm, kedveském.
Mi ez? Ray Charles?
Nem tudom.
Talán Sinatra?
Igen.
Nem, úgy hangzik, mint Ray Charles.
Álljon még egy picit, June!
Ügyes!
Jól van?
Jó.
Szép volt.
Nem is szeretem Sinatrát.
- Kész? - Se Bob Dylant.
Se Picassót.
Eddig sosem vallottam be.
Mert nem illik kimondani azt, amit gondolunk.
Igen. Mehet?
Bernie régen énekelt nekem Ray Charles-dalokat.
De már nem énekel.
Készen áll?
Rajta!
Három, kettő, egy.
Mennyire fáj? Kér még morfiumot?
Azt hiszem, kérek.
Vagy várjak még vele?
Szerintem ön nagyon bátor nő, June.
De ma nem kell annak lennie.
Hozok egy csésze teát és a gyógyszereket,
és megnézhetnénk a Sütimestert, jó?
- Mit szól? - Pompásan hangzik.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Nadiya! - Őt nagyon szeretem.
Csokis pitét készítek csokoládépiskótából
lesz rajta egy réteg sós karamell és mogyoró,
aztán egy réteg csokimousse, és...
Ön szerint hogy bírják?
A családja?
Egész jól.
Connor kedves fiú, nem?
Igen. Csodás ember.
Olyan kedvesen gondoskodik rólam!
De nem tudom, a lányok hogy boldogulnak. Nehéz megmondani.
Édesem, biztos elboldogulsz?
Persze, drágám, megoldom. Bocs. Csak fáradt vagyok.
Bocs, nem hallottalak.
Nem mindig van hálózat a konyhában, szakadozik. Mit mondtál?
Nem fontos.
Nem számít. Ne aggódj!
Bassza meg! Rohadt szar!
Az ajtók nyílnak.
Az ajtók záródnak.
Jók az esélyei. Acapulco...
Ba... Nézd!
Nézd Acapulcót! Passzolj, te tökfej!
Mi a fene volt ez?
Hülye vagy, ember! Idióta vagy! Egy igazi barom!
- Sziasztok! - Szia!
Hogy vagytok?
Mi a fene az? Egy hűtő?
Igen, az.
Szólhattál volna. Egész reggel langyos sört ittam.
Gondoltam, hasznos lesz, ha látogatóid jönnek, anya.
Bornak, nasiknak meg hasonlóknak. Sajtnak, sós keksznek.
Na meg a Heinekennek.
Mi? Mi volt ez?
A fenébe, onnan még én is berúgtam volna, a kislábujjammal is!
- Apa, fogd be! - Minek ez, drágám?
Senki sem fog meglátogatni,
mindenki készül a karácsonyra.
- Anyu! - Tudod.
Sokan szeretnek. Biztosan meglátogatnak.
Heather és Derek az 58-asból azt mondták, beugranak.
Ne! Ne fáradjanak!
Karácsony másnapján úgyis koccintunk majd.
Jó.
Nem maradhatok soká.
Hozok raviolit a Franco'sból, és jövök.
- Vedd le rólam, drágám! Nehéz. - Jaj, tényleg nehéz. Jól van.
Passzolj, te pöcs!
- Üdvözlöm Francót. - Átadom.
- Mindig is fessnek találtam. - Jó, megmondom.
- Rendben, később találkozunk. - Várj!
Most, hogy van hűtő, elvihetsz az italboltba.
Hasznossá teszem magam.
Hozd ide a tolószékemet, jó, Jules?
Nem mondod komolyan! Elsétálhatsz a kocsiig, dagikám! Gyere!
Remélem, a közelben parkoltál.
Visszafele vehetünk fish and chipset.
- A fenébe is! Búcsúzz el anyától! - Rendben.
- Szia! Nemsokára találkozunk. - Gyere!
Jól van, na. Elültem a fenekemet, lassan mozgok.
- A kabátod is kell, apa. - Sokáig ültem.
Olvass nekem, Con!
Nem igazán értek a felolvasáshoz, anya.
Még elhányom magam az izgalomtól.
Most tehetsz egy próbát.
„Ha van mennyország
Lesz anyámnak is
Egy sajátja, ami csak az övé
És az nem árvácska-mennyország lesz
És nem is holmi törékeny Gyöngyvirág-mennyország
Szénvörös rózsák mennyországa lesz
Apám olyan mély lesz, mint egy rózsa
És magas, mint egy rózsa...”
Na mizu?
Hát...
Mit jelentsen ez?
Jól vagy?
Hol van anya? A mosdóban?
A francba! Túl régóta van bent.
Szerintem nézzünk be! Lehet, hogy meghalt.
Tudod, hogy nagyon gyenge.
Tudod, ugye?
Nincs jól.
Oké, nem bírom tovább. Benézek.
Megteszem.
Anyu?
Segítsek?
Istenem, bemegyek.
Jól vagy, anya?
Drágám, miért van rajtad sárga? Mondtam, hogy nem illik hozzád.
Ne fogd a kezem, drágám! Izzad a tenyered.
Bocsánat.
Matt nem jön karácsonyra, ugye?
Nem.
Nem tud. Nem jöhet.
- Jaj, a hasam! - Istenem!
- Fáj a hasam. - Anya!
- Kérek egy... - Nővért?
- Nem. Egy... - Ölelést?
Nem. Hallgass már, Helen!
- Csak egy pohár vizet kérnék. - Jó.
Szörnyen kiszáradt a szám, drágám, és borzalmas a nyelvem íze.
Tessék. Parancsolj!
Ennyi elég lesz?
Szeretlek, édesem.
Én is szeretlek, anya.
Őt is szeretem.
Alig várom, hogy megölelhessem, és lássam a kis pofiját!
Imádom az újszülöttek illatát.
Istenem, de hideg van!
Apa elment a kocsmába. Tessék, itt van az ajtókulcs.
Hogy van?
Hőemelkedése van, lespricceltem Evian sprayjel.
Oké.
- Jaj, Hels, ne! - Én csak...
- Bocs. Én... - Istenem!
Tudom, hogy ez önzőség,
de a te gyerekeidnek és Molly gyerekeinek van nagyijuk.
És nem is tudom... Mindig azt hittem, ha lesz egy gyerekem,
kéznél lesz a világ legjobb nagyija,
és az anyám ott lesz, hogy segítsen nekem, és...
Talán lesz egy saját családom.
Istenem! Édes Istenem!
Egy kiöregedett, terhes nő vagyok, aki kristályokat töm a cicifixébe.
Nem tudom, miért tartott eddig babát vállalni.
Mindig mással voltam elfoglalva,
és most nagyon félek, Jules,
mert rémes anya leszek.
Ne, hagyd abba! Ugyan már!
- De így van. - Ne, hagyd abba! Állj!
Nézz rám! Figyelj!
Oké, először is
remek anya leszel, és Matt zseniális apa lesz.
- Nem. - Ugyan már, dehogynem!
- Nem, ez... - Az lesz.
Nem lesz zseniális apa, mert nem ő az apa.
Már rég szakítottunk.
Mi?
Azt hittem, nyitott a kapcsolatunk,
de kiderült, hogy csak én feküdtem le másokkal.
Oké. Basszus!
- Igen. - Oké.
Akkor ki az apa?
Gustav.
- Gustav? - Igen.
Ezt csinálja. Ő...
Nagyon rendes, ezért szexel nőkkel, így segít nekik teherbe esni.
Nem kér érte pénzt.
Genevieve barátomnál elsőre összejött.
Hidd el, teljesen legális.
Alá kellett írnom, hogy nincs semmiféle felelőssége.
Oké.
De nagyon kedves volt. Komolyan.
- Oké. - Tényleg.
Jó. Ez jó.
Túl sokáig vártam.
Nem volt más opció.
Szólhattál volna, te kis butus.
Tudom. De ne mondd el senkinek!
- Oké. - Ne, várj! Mégis.
Elmondanád nekik? Én nem merem.
Oké.
- Jó. - Köszönöm.
Minden rendben lesz.
Istenem!
Hála az égnek, hogy itt vagy!
Helen már megőrjített.
Istenem, anya!
- Felemelnél, drágám? - Persze.
Ezt, aztán ezt. Máris.
Hogy érzed magad?
Jó így?
Nem fogom megismerni a kisbabáját, ugye?
Szerintem nem, anya.
De minden rendben lesz velük.
- Helen boldogul majd, ígérem. - Istenem!
Ne beszélj róla! Megríkatsz.
Rendben. Ne beszéljünk! Tessék.
Parancsolj! Abbahagyjuk.
- Tessék. - Köszönöm.
- Mit hoztál vacsorára? - Vajas zsályás raviolit.
Istenien hangzik.
- Bizony. - Megszagolhatnám?
Itt is van. Istenem!
Igen, tessék.
Ez csodálatos.
Kicsit később kérek belőle.
Anyu!
Mutatnom kell valamit.
Havazik!
Imádom nézni a havat.
Talán, ha szerencsém van, hóként térek vissza.
És látlak titeket karácsonykor.
Igen.
Hol van apa?
Hazament. Szerintem később bejön.
Ugye gondoskodsz róla, ha már nem leszek?
- Persze. - Ígéred?
- Hogyne. - Jó, mert te erős vagy.
Ne aggódj, anya!
Semmiért. Ne aggódj miattuk!
Minden rendben lesz.
Gondoskodom róluk.
Jó, de ne olyan basáskodóan,
ahogy néha szoktál, rendben?
Rendben.
Nem haragszol meg, ha meghalok, ugye, drágám?
Anya!
Nem, anya.
- Nem haragszom meg. - Jó.
Jó. Ettől jobban érzem magam.
Van szempillaspirálod?
Azt hiszem, van.
Rajta! Csinosíts ki!
Még sosem haltam meg. Jól akarok kinézni.
Oké.
- Egy kis rúzst is kérek. - Rendben.
Jó reggelt, June!
Hogy vagyunk ma reggel?
Látta ezt?
Egy időbeosztás.
- Nem hasznos? - Nézze meg jól!
Értem. Julia és Molly nem keresztezhetik egymás útját.
- Erre gondol? - Szándékosan tette.
Évek óta ez van.
Bárcsak megbeszélnék már!
- Minden család különös. - A lányok bonyolultabbak a fiúknál.
És nekem három is van.
Mindig rosszat mondok.
Csak kimondom, amit gondolok.
Szerintem ehhez tehetsége van, June.
Most miért nem teszi?
Össze kell trombitálnom őket.
Eljönnének?
Megtennék, ha azt hinnék, hogy meghalok.
- Halló? - Jó napot! Julia?
- Igen, én vagyok. - Itt Angyal ápoló, a kórházból.
Istenem! Minden rendben?
Látni szeretné. Szerintem jöjjön be!
- „Dave már felébredt.” - Fogd a babát!
El kell mennem a kórházba. Sietek haza, drágáim.
- Szia! - Anya jól van?
Igen, jól van.
Visszaér, mire reggelizni kell?
Igen, szerintem hamarosan visszajön.
Junie, a történet felénél tartunk.
Még nem is tudod, miről szól. Kezdjük elölről?
Mit szólsz, Tib?
Oké, apa.
Bernie?
Ideje a mosdatásnak.
Nyugodtan maradhat,
vagy megkóstolhatja a menza baconös szendvicsét.
Ön dönt.
Ideadná a... Jó.
Jól van, drágám. Hamarosan jövök.
A kenyér egy kicsit...
Nem kérem.
Lehangoló ez a hely, nem?
Borzalmas. Rohadtul borzalmas, igen.
Igen.
Jól van, jönnek.
Szia!
Anya!
Most egész jól érzem magam.
Azt hiszem, téves riasztás volt. Én butus!
Magukra hagyom önöket.
Levelet akarok írni.
A babának. És Helennek.
Mindkettőjüknek. Gondoltam, segíthetnétek.
Van nálatok papír?
Nem kellett volna így ránk ijesztened, a fenébe is!
De igen.
Hitvány kölykök!
Üljetek le!
Elvesztettem a lábam.
Bizony.
Körülbelül a te korodban.
A legkisebb gyerekem csak kétéves volt akkoriban.
A hajón történt.
Nagy hajó volt, egy nagy óceánjáró.
Kikötöttünk,
a kötél beragadt,
és a hajó megmozdult,
a kötél becsípte a lábam,
rácsavarodott,
és lekapta a lábam.
Úgy ám!
Aztán visszavarrták.
Elképesztő, nem?
Összefoldoztak.
Visszavarrták, összeraktak.
Igen.
De itt nem.
„És a nénikéid, Mol és Julia is ott lesznek neked,
mert bár tudom, hogy voltak nézeteltéréseik,
azt is tudom, hogy szeretik egymást.
Mindkettejüket nagyon szeretem,
de amikor szeretik egymást, kétszer annyira szeretem őket.”
Kezded te, vagy...
Olyan akartam lenni, mint te. Bármit megtettem volna, amit kérsz.
Ugyanúgy akartam öltözködni, és ugyanazt az üdcsit ittam, két szívószállal.
Még ugyanazt a chipset is ettem.
Hörcsögöt is kértem, mert neked volt.
Utálom a hörcsögöket.
Tizenhárom éves voltam, amikor elköltöztél, és utáltalak.
Utáltam, hogy elmentél, mert imádtam, amikor ott voltál.
Aztán nem jöttél haza, és úgy éreztem, sosem láttalak.
Kicsit elhagyatottnak éreztem magam.
Aztán sikeres, fontos ember lettél,
én meg továbbra is az aprót kerestem a kanapé párnái alatt.
Érted már, miért őrjített ez meg?
És mindig is olyan szép hajad volt! Kurvára idegesítő.
Jules?
Kérsz egy Snickerst?
Igen.
Kösz.
És ott van neked Tom. Tom tökéletes.
Én rögtön teherbe estem Jerrytől,
és 22 hetes voltam, amikor rájöttem.
Hihetetlen, hogy Syd egészséges.
Mindvégig
füvet szívtam és vodkát ittam.
Mindig küszködtem.
Rettegtem, hogy egyszer elejtem valamelyik gyerekem, vagy ottfelejtek egyet valahol.
És jártam már így.
Egyszer ottfelejtettem Ellát a Heathrow reptér csomagkiadójánál.
És Tom, igen...
Tom kedves.
De a Föld másik felén dolgozik.
Legtöbbször egyedül vagyok. Neked legalább ott van Jerry.
Jerry jelenléte nem mindig segítség.
A lényeg, hogy van választásod.
Bárcsak otthon maradhatnék a gyerekeimmel!
De nem tehetem.
Rengeteg feladatom van.
Pénzelnem kell az életünket,
anya és apa jelzálogát, meg a tiédet, ha nincs pénzed,
bár tudom, hogy ezt nem említhetjük.
Helen terápiáját.
Connor aktuális válságát.
Mindent megoldok.
Anya haldoklik, mégis évek óta nem voltam ennyit együtt a gyerekeimmel.
És ott van a bűntudat.
Az iskolai fellépések, amikről lemaradtam, a focimeccsek és...
Tudod, te olyan anya vagy, aki a pálya szélén áll,
és házi zabszeleteket osztogat.
Jelen vagy az életükben.
Szerencsés vagy.
Emlékszel a szandálokra?
Két kék és egy piros virággal a lábujjnál?
Nem.
Dehogynem. Anya vette neked a Hayling-szigeti nyaraláson. Emlékszel.
Irigy voltam. Nem vettem levegőt és elájultam.
Apa berágott ránk, és kirakott a kocsiból. Gyalogoltunk.
Kidobott minket.
Aztán Connor
dühében lehányta Helen haját.
Visszamentünk, és nekem is vettek szandit.
Igen.
Igen, emlékszem.
Így lettek egyforma szandáljaink.
Passzoltunk egymáshoz.
Aztán az egyiket, a balt, elhagytad a parton.
Visszamentünk, de nem találtuk.
Tényleg.
És emlékszel, hogy én is elvesztettem a balt?
Miért hoztad ezt most fel?
Mert nem vesztettem el.
Elástam.
- Mi? - A 75-ös számnál, a kertben.
Hogy hasonlítsak rád.
Figyu!
Tudom, hogy jó ideje
minden találkozásnál letépném az arcod.
De tudom, hogy nagyon jó ember vagy.
Sajnálom.
Én is sajnálom.
Főzzük meg közösen a karácsonyi vacsit?
Hogyne.
Az tök jó lenne.
Kész.
„Facfej.”
Mi az a „facfej”?
Faszfej, drágám.
Tessék. Tíz milligramm morfium.
Szép lassan csöpög majd a következő tíz órában.
Azt jelenti, hogy ma aludni fog. Később még visszajövök.
Anya, a „faszfejet” nem C-vel írják. Ez nem is egy szó.
Hadd csaljak!
Nem csaltam elégszer az életemben.
Lehettem volna kicsit ringyósabb.
Rosszalkodnom kellett volna. Gyerünk!
Tedd vissza!
Jó.
Hogy van a nővéred?
Együtt főzzük a karácsonyi ebédet.
Anyu!
Mennyi az idő?
Hahó, hétalvó!
Apa, el tudnád tenni a sört?
Csináltam helyet a hűtőben.
Jó.
Pisálnom kell.
Igen.
Apa, ha a mosdóba mész,
kivennéd anya karácsonyi vázáját a dobozból, és kiöblítenéd?
Kicsit poros.
Persze.
Vágtam magyalt, később beletehetjük.
- Apa! - Mi van?
- Csendben! - Rendben.
Connor, várj!
- Jó, na! - Az anya karácsonyi vázája volt.
- Tudom. - Az volt az egyik első emlékem.
Az anyám, a feleséged hamarosan meghal.
- Igen. - Rohadt rövid időn belül meghal.
Ugye felfogtad?
Mert kurvára mást se csinálsz, csak alszol,
szar vicceket mondasz, iszol
meg keresztrejtvényeket fejtesz,
és mindenkit leszarsz.
- Con! - Csak magaddal törődsz.
Feltűnt már neked, hogy hol vagyunk, apa?
Szánalmas vagy!
Légy támasza anyának,
és ébredj már fel!
Szereted őt még egyáltalán?
Megyek a kocsmába.
Bassza meg!
Köszönöm szépen! Köszönöm.
Köszönöm.
Most olyasvalaki lép a színpadra, akit mind ismerünk.
Barry! Apám járt itt?
Egy pillanat, Con! Két perc és jövök.
Rendben.
...Bernie, és ma este énekelek egy dalt,
melynek a címe „Georgia”.
A feleségemnek.
Néhányan talán ismeritek őt.
Én ismerem.
- Más a neve. - Basszus!
Nem Georgia, hanem June, Junie.
Ma este nincs itt, mert ő...
Mert kórházban van.
És már nincs neki
sok hátra.
Azért akartam ezt elénekelni,
hogy tudja,
hogy kicsit seggfej voltam ugyan...
és kicsit szar apja
a fiamnak, és... De jó gyerekek.
Szóval, én...
Ezt nekik énekelem. Szóval belevágok.
Georgia
Nem lelek békét
Csak egy régi kedves dal
Juttatja Georgiát
Az eszembe
Mondom, Georgia
Georgia
A rólad szóló dal
Édes és tiszta
Akár a holdfény
Mely átszűrődik a fenyőágakon
Más karok nyúlnak felém
Más szemek mosolyognak rám gyengéden
De békés álmaimban mégis azt látom
Hogy az út
Visszavezet, vissza hozzád, Junie
June
Én Junie-m
Nincs bennem béke
Nem lelek békét
Csak egy régi kedves dal
Juttatja az én Junie-mat
Az eszembe
Juttatja az én Junie-mat az eszembe
Jól van.
- Sok szerencsét! - Jó.
- Menj már! - Ez az, nyomd! Jó.
Rendben. Megvan.
Jól van.
A francba!
Apa?
Mi van?
Itt van a magyal, amit a vázába szántam.
Add oda neki!
- Örülni fog. - Köszönöm, fiam.
Sajnálom, drágám.
Junie
Én Junie-m
Csak egy régi kedves dal
Juttatja az én Junie-mat
Az eszembe
Mondom, csak egy régi kedves dal
Juttatja az én Junie-mat
Az eszembe
Énekelsz majd nekem, amikor meghalok, Bernie?
Én Junie-m!
Ne bolondozz! Nem fogsz meghalni.
Dehogynem.
Drága szerelmem!
Con!
Holnap karácsony lesz, Con.
- Nem igaz, apa. - Muszáj.
Nem éli meg.
Holnap kell karácsonyoznunk.
Oké.
Jó.
Boldog karácsonyt, apa!
- Mi? - Már elmúlt éjfél.
Hát persze!
Boldog karácsonyt, fiam!
Figyelmet kérek!
Különleges nap a mai.
Mert ma van karácsony.
Nem, nagyapa.
Jövő héten van karácsony.
Már megbocsássatok, de a nagyinak ma lesz karácsony.
Mind szeretitek a nagyit?
Igen.
Ez egy halvány lepkefing volt. Mind szeretitek a nagyitokat?
Igen!
Jó. Ez lesz
minden idők legklasszabb karácsonya?
- Igen! - Hogyan?
- Igen, kérjük szépen! - Remek.
Ne félj, Con!
Éld az életed!
Légy az, aki vagy!
Köszönöm, hogy az anyukám vagy.
- Hazaértem. - Megvan minden?
Igen.
Hol vannak a libák?
- Nos, a libák... - Jerry, hol vannak a libák?
Ne akadj ki! Találtam valami jobbat.
Oké?
Rajta, kérdezz rá!
Mi a fenék ezek?
Likatyúk!
Mik?
Egy kicsontozott tyúk egy kicsontozott kacsába tömve. És ez még nem minden!
Ezeket egy kicsontozott libába tömték!
És ilyen tényleg létezik! Bumm! Szívesen.
Ugyanannyiba kerültek, mint két liba.
Ez hat szárnyas kettő áráért.
Ki a vásárlás királya? Na?
Szeretlek, te nagy idióta!
Ha valaki megkérdezné, milyen érzés ez,
nem hiszem, hogy le tudnám írni.
Nem.
Várni, hogy valaki meghaljon.
- Éhen halok. - Igen.
Még 11 óra sincs.
Nem mozdulhatok, mert felébred.
Kérsz szendvicset? Elugrom a kantinba.
- Van készpénzed? - Hozok neked. Van kártyám.
Oké.
Rendben.
Itt leszek.
- Hitvány sajtosat vagy gáz garnélásat? - Mindkettőt.
Oké.
Itt vannak a matricák.
- Hé! - Jól van?
Igen, kösz. Veszek egy szendvicset.
Rendben.
Siessünk, srácok!
Van egy meglepetésünk, anya.
- Elviszünk egy klassz helyre. - Igen.
- Készen állsz? - Tartom.
Menjünk!
Hová megyek?
Vigyázz a sarokra!
HELENNEK ÉS A BABÁNAK SZERETETTEL, NAGYI
- Mi jön előbb? Pásztorok vagy királyok? - Szerintem a pásztorok.
Hol vannak a koronák? Van neked?
Kukucskálj ki, hogy jönnek-e már!
Kukkants ki, nézd meg! Nézzük meg, Ben!
Jön már nagyi? Látjátok? Érkezik?
- Jön? - Nem látom nagyit.
- Senkit? - Senkit.
Csak egy széket.
Erre!
Az ajtók nyílnak.
Az ajtók záródnak.
Tessék, nagyi!
Ezt neked készítettem.
A műsorunkhoz.
ANGYAL ÁPOLÓ BELÉPŐJEGYE ELŐADÁS MA, A LEGFELSŐ EMELETEN
Ez a te koronád vagy ez? Ez a tiéd, ugye?
Tib, ki kell találnunk, hogyan legyen. Előbb birka leszel,
aztán felteszed a koronát, jó?
- Előbb birka. - Birka.
- Aztán korona. - Igen.
Tib, elég!
Boldog karácsonyt, nagyi!
Várjatok! Szólok a többieknek.
Alfie, hol a szamár?
Srácok, gyorsan! Itt van!
- Megjött. - Érkezik.
- Itt van. - Kész?
Gyerekként szerepeltem A királynő kalózaiban,
és a rendező azt mondta, minden az időzítésen múlik.
- Siess, Tibalt! - Tib, kapcsold le!
Hol van a szamár?
- Hol van a szakállam? - Itt van.
És az én szakállam?
- Billy, hol van... - Siess!
- Jó? - Minden kész?
Kár. Tömd bele!
Mozgás!
A gyerekek egy meglepetéssel készültek.
- Ella! - Nagyapa!
- Tibby! - Mi van?
- Ella! A hajam! - Kezdenünk kell.
Isten hozott a bethlemezésen, nagyi!
„Egy Názáret nevű kisvárosban
élt egy Mária nevű fiatal nő.
Egy nap megjelent neki egy Gábriel nevű angyal és azt mondta, gyereke lesz.
Mindenki azt mondta, ez csoda, szeplőtelen fogantatás.”
Szeplőtelen fogantatás, mint ez itt.
Nem is. Ahhoz túl jó móka volt.
- Helen, hagyd abba! - Bocs.
Szóval: „Mária és József Betlehembe mentek, a babájuk születésére várva.”
Kis szamár, kis szamár
A poros úton halad...
Billy, ülj rá!
Menj csak tovább
Édes teher nyomja hátadat
Ki jött?
Üdv, uram!
A feleségem babát vár.
Gratulálok!
Van szabad szobája?
Karácsony van, haver. Tele vagyunk.
De az istállóban lepihenhetnek.
Kicsit huzatos, de jó lesz.
Mennyibe kerül?
Tíz régi pénzbe.
- Majd később fizetek. - Jó.
Gyere, Mária! Bent jó meleg van.
Igen, lefeküdhetsz egy kicsit.
József, jön a baba.
Koncentrálj! Meg tudod csinálni. Gyerünk, Mária! Tedd oda magad! Hajrá!
Lélegezz!
Rajta! Nyomd!
Nyomd már!
Mi legyen a neve?
Mit szólnál a Jézushoz?
Jól hangzik.
Eközben a mennyei, gyönyörű, angyali Gábriel
megtalálta a pásztorokat és a bölcseket.
- Pásztorok? Kalap! - Elvezette őket a kis Jézushoz.
Vittek neki aranyat...
...tömjént...
...és mirhát!
Tessék.
Jól van, told meg! Gyerünk, erre!
- Gyerünk! - Jézus!
Hoztunk neked aranyat, tömjént és mirhát.
Csendes éj, szentséges éj
Mindennek nyugta mély
Nincs fent más csak a szent szülőpár
Egy messzi jászolban
Szerény bölcsőben
A kicsi Úr Jézus
Aludt csendesen
Az égből sok csillag
Letekintett rá
Őrizve a szalmán
Alvó Jézuskát
A tehenek bőgnek
Így ő felébred
De a kis Úr Jézus
Nem sír ettől fel
- Apa! - Itt az idő.
Menni fog.
Junie!
Junie
Csak egy régi kedves dal
Juttatja az én Junie-mat
Az eszembe
Mondom, Junie
Én Junie-m
A rólad szóló dal
Édes és tiszta
Akár a holdfény Mely átszűrődik a fenyőágakon
EGY ÉVVEL KÉSŐBB...
Már másodszor eszünk likatyút!
Ez már hagyomány.
Szia, te drága apróság!
Remélem, egy nap elolvasod ezt a levelet, és úgy érzed, mintha ismernél.
Nagyon vágytam rá, hogy megismerhesselek.
Gyönyörű vagy. Tudom, hogy az vagy.
Biztos anyukádra hasonlítasz.
Ő nagyon különleges ember.
Sosem érdekelte, mit gondolnak mások,
és ezt mindig is csodáltam benne.
De mondd meg neki, hogy nagyi azt üzeni,
ne öltözzön sárgába! Rád biztosan hallgat.
Bárcsak ott lehetnék az érkezésednél, de egy csodás család fogad majd.
A nénikéid, Molly és Julia,
és a nagybátyád, Connor
mindig fogják majd a kezed, és szeretni fognak, történjen bármi is.
Akárcsak én.
Nagyon szeretlek.
Alig várom, hogy megismerd ezt a gyönyörű világot!
Oly sok minden vár még rád, drágám!
Szerezz sok szép élményt!
A jó emlékek segítenek örökké élni.
Ahogy engem is.
NAGYI
Ne feledd, hogy szórakozz, és ne vedd túl komolyan a dolgokat!
A nevetés fontos.
A nagyapád megmutatja, hogyan kell.
Mondd meg anyukádnak, hogy hiányzik, és hogy nagyon büszke vagyok rá!
És soha ne felejtsd el elmondani neki,
hogy szereted!
Attól dalra fakad a szíve.
Csodás életem volt. Már csak azért is, mert ehhez a családhoz tartoztam.
Ez a legnagyobb teljesítményem
és a legcsodásabb kalandom.
Emeljük poharainkat!
June-ra!
- Nagyira! - Anyura!
- June! - Anyura!
- Anyára! - Boldog karácsonyt!
Szeretlek.
Csirió, drágám!
Ha szükséged lesz rám, mindig itt találsz, a régi emlékek között bóklászva,
egyikről a másikra ugrálva.
Benji, havazik!
Örökké itt leszek, angyalom,
szívvel, lélekkel.
Míg egy nap találkozunk.
Szeretlek.
Mindannyiótokat szeretlek.
Most búcsúzom tőletek. June.
A feliratot fordította: Péter Orsolya