Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Pompierii!
Bună! Incendiul e la apartamentul 16, turnul Grenfell.
E la etajul patru.
- Înțeleg. - Repede!
- Au pornit spre dv. - Arde!
Da, știu că arde, dar abia ați sunat.
Bine că sunteți teafăr! Da?
Afară!
Am ajuns primii la locul incendiului.
N-am cuvinte. Era haos.
Ieșiți din turn!
Parcă eram într-un film cu dezastre.
O parte a clădirii era învăluită în flăcări.
Nu mai văzusem așa ceva.
Parcă-i Infernul din zgârie-nori! Fir-ar!
Cum e posibil?
UN DOCUMENTAR NETFLIX
Când oamenii au văzut un asemenea dezastru în Marea Britanie,
s-au întrebat cum de s-a putut întâmpla așa ceva aici.
Mi se pare că se desprind bucăți din clădire.
N-am mai văzut așa ceva. Parcă e 11 septembrie.
Grenfell a fost ceva nemaivăzut, un incendiu care a cuprins clădirea.
- Doamne! - Cum vor primi ajutor?
Evident, ceva mersese foarte rău.
O PRODUCȚIE ROGAN
Sunt multe întrebări, mai ales despre placarea clădirii.
Arconic a făcut placarea cu aluminiu.
M-am gândit că s-a dat dovadă de o neglijență gravă.
Ce s-a întâmplat aici? Cum s-a vândut? Nu înțeleg.
Testele au fost măsluite, ascunse.
Avem multe dovezi despre nereguli grave, dar nimeni nu a fost arestat.
Avertismentele despre riscul de incendiu au fost ignorate.
Aici e scena unei crime.
- Ce vrem? - Dreptate!
- Când o vrem? - Acum!
Cerem explicații!
Mereu mă întreb: de ce? De ce a trebuit să se întâmple asta?
Au murit oameni.
Prieteni, familii pierdute.
Mă întreb de ce.
- Vrem răspunsuri! - Vrem dreptate!
GRENFELL: ANATOMIA UNUI DEZASTRU
KENSINGTON NORD
VESTUL LONDREI
Știrile BBC de la ora 16:00. Sunt Fenella Fudge.
Azi vom avea toată ziua soare din plin.
Temperatura e de 24-25 de grade Celsius. Poate chiar să crească.
Nicio schimbare în top trei.
„Despacito”, de Luis Fonsi, este de o lună pe locul întâi.
E cel mai longeviv cântec străin de pe locul întâi
din istoria topului.
În 2017,
îmi amintesc că erau câteva cântece celebre.
„Despacito” era celebru.
Țin minte că mama îl tot asculta, acasă și în mașină.
Sunt Esi, ascultați cel mai popular radio din vestul Londrei.
E 100% cântecul verii.
J Hus, cu „Did you see”.
LOCATARĂ DIN GRENFELL
Da.
Eram încântată fiindcă treceam în clasa a VIII-a.
Vara se apropia, se încălzea vremea.
Eram plină de viață.
Eram foarte fericită.
Mereu am vrut să am note bune.
Aveam 12 ani, eram un copil cuminte și fericit.
13 IUNIE, 2017
Îmi amintesc că am ieșit la cină în seara aceea.
Ne-am întors pe la 23:30.
Am primit un mesaj de la un prieten.
„Intri pe Xbox?”
Am jucat un pic.
Am zis: „Mâine lucrez.” Am închis jocul și m-am culcat.
Atâta tot.
Iar e foarte cald, maxima va fi de 26 de grade Celsius.
Cred că m-am culcat pe la miezul nopții.
Dormeam la sală pe atunci.
Nu-mi plăcea să dorm în cazarmă, cu o grămadă de pompieri mirositori.
14 IUNIE 2017
Pompierii!
Violență!
Nebunie!
Alarma a sunat pe la 00:55.
Stația de pompieri din North Kensington
se ocupă de Turnul Grenfell.
LA 11 MINUTE DUPĂ IZBUCNIREA INCENDIULUI
Când am ajuns, am văzut fum ieșind pe fereastră.
Știam că acolo era focul.
Am intrat în turn.
Cei doi pompieri și-au pregătit echipamentul.
I-am auzit spărgând ușa. Au intrat în apartament.
Era un incendiu casnic banal,
pe care au reușit să-l stingă destul de repede.
După ce au stins focul, au folosit camera cu termoviziune
ca să verifice, să nu fie zone fierbinți.
Și atunci au observat flăcări mărunte care se infiltrau
și au înțeles că focul se extindea.
Am trimis al doilea echipaj, ca întăriri.
Am mai fost la alte incendii, unde focul s-a extins deasupra.
Deși era neobișnuit,
nu era imposibil
ca focul să se fi extins la apartamentul de deasupra.
Mă așteptam să revin în scurt timp la secție
pentru restul turei de noapte.
Am ajuns la parter unde am întâlnit o tânără
care mi-a explicat că sora ei mai mică...
era la etajul 20
și m-a întrebat dacă putea să se ducă după ea.
Mi-a spus că o cheamă Jessica.
LOCATARĂ DIN GRENFELL
M-am gândit să urc repede, s-o aduc pe sora ei mai mică
și să-mi continui treaba.
Nu mi-am făcut griji.
Am apăsat pentru etajul 20...
PARTER
... și, deodată, s-a aprins lumina la etajul 15.
Cincisprezece.
Ușile s-au deschis
și liftul s-a umplut de un val uriaș de fum negru.
Era grav. Trebuia să ies, să iau echipamentul de respirat
și să cobor cât de repede puteam, ca s-o scot pe fată din apartament.
Știrea dimineții
este că un mare incendiu a cuprins un bloc-turn din vestul Londrei.
S-a confirmat că e Turnul Grenfell.
Ne întrebăm cum o clădire din beton a fost cuprinsă atât de repede de flăcări.
Afară!
Focul s-a înălțat în clipe.
Urca întruna. N-am mai văzut așa ceva.
Părea un film cu dezastre.
De șapte ani scriu despre Grenfell.
Am scris peste 1.000 de articole
de-a lungul timpului.
Când oamenii au văzut un asemenea dezastru în Londra, în Marea Britanie,
s-au întrebat cum a fost posibil.
A clătinat încrederea oamenilor în țara în care trăiesc,
dacă așa ceva era posibil aici.
Mi-a schimbat viața.
Cariera până la Grenfell și viața mea de după
sunt complet diferite.
Eram redactor de știri de abia cinci sau șase luni,
fusesem aruncat în vâltoare.
Toți își amintesc când au văzut acele imagini prima dată.
N-ai crede că o clădire de ciment...
Cred că, după un incendiu ca la Grenfell,
mass-media caută
un țap ispășitor, o poveste simplă.
Să poată arăta pe cineva în ziar.
Cineva pe care-l pot acuza că a cauzat toate astea.
Ziarul Daily Mail a scris un articol foarte agresiv,
numind proprietarul apartamentului unde a izbucnit focul.
CEL CU FRIGIDER DEFECT CARE A CAUZAT INCENDIUL
Pe rețelele de socializare se sugera
că avea legătură cu terorismul islamic,
deși era creștin ortodox etiopian, cu icoana Fecioarei Maria în casă.
MUSULMANII AU DAT FOC? DACĂ NU ERAU MUSULMANII...
JUDECĂTOR: ISIS A DAT FOC BLOCUL CU ISLAMICI
Era șofer de Uber.
De 25 de ani, locuia la etajul patru din Turnul Grenfell.
E la etajul patru. Repede! Arde!
Poliția a sugerat să intre sub protecția martorilor
din cauza intensității hărțuirii,
pentru că, după Daily Mail,
toate celelalte ziare încercau să scrie despre el.
Era un supraviețuitor și o victimă a celor întâmplate.
Nu era vinovat
pentru cele întâmplate la Turnul Grenfell.
Azi e 14 iunie...
Am simțit că ceva mersese foarte rău.
Am căutat oameni care înțeleg riscurile de incendiu în clădirile înalte
ca să le pun întrebări.
Dimineață, am fost sunat de la BBC.
Apoi, de la Sky News. Nu era de bine.
Am intrat să văd știrile, pe internet. Scria despre un mare incendiu.
De ceva vreme, anchetez incendii petrecute în clădiri înalte.
Văzând primele imagini cu focul,
am înțeles imediat că fațada a fost cauza.
Foarte rapid, am început să cercetăm placarea cu ACM.
ACM e un material compozit din aluminiu.
După cum vedeți, pe laturi e din aluminiu.
Și la mijloc, partea mai groasă și mai închisă e din polimer.
Polimerii sunt mase plastice. Orice plastic ia foc.
Polimerul din mijloc, cel mai folosit, e PE, polietilena.
Asta este polietilenă brută.
Vedem că, de fapt, materialul devine foarte inflamabil
și nu e sigur.
Compozitul din aluminiu este periculos
pentru că focul se răspândește foarte repede și e greu de stins.
Din 2010 încoace, acest material a fost folosit peste tot.
Se folosește în construcții pe toate continentele.
Se vând milioane de metri pătrați de compozit.
Multe companii din toată lumea produc,
promovează și vând ACM, una fiind Alcoa.
Nu-i nevoie să cauți mult. Stai într-un hotel.
Ești în avion. Îți citești e-mailurile.
Foarte probabil, aluminiul pe care-l vezi
provine din alumină Alcoa.
ALCOA - ELEMENTUL POSIBILITĂȚII
Alcoa e Compania de Aluminiu din America,
prescurtat, Alcoa.
E una din cele mai vechi, mai mari
și mai prestigioase corporații din istoria SUA.
Fac multe produse pe piețe diferite.
Aripi pentru avioane.
Panouri de aluminiu pentru industria auto.
Sunt bine cotați la bursă.
Se credea că valoarea acțiunilor ar putea fi deblocată
prin divizarea firmei.
Arconic. Inovație în inginerie.
Așa a apărut Arconic.
Arconic era o divizie Alcoa, iar ramura lor din Franța
a vândut plăcile de ACM pentru Grenfell.
Anchetatorii evaluează daunele,
iar un furnizor se află în centrul atenției: Arconic.
Arconic a făcut plăcile de aluminiu.
Se vede de la kilometri depărtare...
Am aflat că Arconic erau implicați când a izbucnit incendiul.
Îmi amintesc că m-am gândit:
„Sper că n-au pus panouri de polietilenă!”
Fiind un produs pe bază de petrol,
ia foc și arde puternic.
Într-o clădire înaltă,
când ai de-a face cu ceva foarte inflamabil,
oamenii nu au timp să evacueze.
Familiile dormeau.
Unii erau încă blocați înăuntru.
Și, mai târziu,
a apărut la știri că panourile erau din polietilenă.
Cum de s-a vândut așa ceva?
De ce le-au vândut? În America de Nord nu le-am fi vândut așa.
Cum s-a întâmplat asta?
În spatele fiecărei ferestre era un cămin. Multe au ars complet...
Când mi s-a propus Grenfell,
eram cam reticent să locuiesc într-un bloc-turn.
Dar tata mi-a spus mereu că vei ști, când intri într-o locuință,
dacă e sau nu pentru tine.
Am simțit asta când am intrat în Turnul Grenfell 134.
Chiar m-am îndrăgostit de loc.
Eram la muncă. M-a sunat Andreia.
„Am vești.”
Am acceptat.
Voiam să fie casa noastră acolo.
Aveam vreo doi ani când ne-am mutat acolo.
Grenfell era casa mea.
De la fereastra dormitorului meu, mereu vedeam London Eye.
Mă simțeam norocoasă pentru că aveam o priveliște
de care n-au mulți parte.
Vai de viața mea!
LA 33 DE MINUTE DUPĂ IZBUCNIRE
Dormeam.
Dacă dormi mereu în zgomot,
nu te mai trezește nimic. E agitație constantă.
În același timp, vecina noastră bătea la ușă.
Andreia s-a ridicat să deschidă ușa.
Erau Helen și fiica ei, Lulya.
Au zis: „E incendiu!”
Am zis: „Intrați! Să vedem ce se întâmplă!”
Îmi amintesc că vecina m-a trezit
și mi s-a părut ciudat.
Ce cauți aici, în toiul nopții?
Eram buimăcită.
Apoi, mi-a spus că e incendiu.
Sora mea, Megan, încă dormea. Am întrebat-o pe mama dacă s-o trezesc.
Iar mama a zis: „Încă nu, poate nu e nevoie.”
Credeam că focul va rămâne doar în apartamentul acela.
Încercam să mă uit pe geam de la etajul 21.
Nu vedeam decât luminile pompierilor.
Da, am crezut că totul avea să fie bine. Nu m-am simțit deloc în pericol.
Tot nu percepeam
amploarea incendiului.
E cineva de la LFB?
Știam că trebuie să găsesc o fetiță, pe Jessica.
Eram îngrijorat
pentru că era fum peste tot, iar fetița era singură.
Am fugit pe scări.
Nu-mi amintesc să fi trecut pe lângă civili sau pompieri.
Am ajuns la parter.
Recepție!
Deja era un adevărat iad.
Se discuta mult prin radio.
Confirmați-vă locația...
Pompierii cu măști așteptau să intre.
Unitățile să pătrundă! Ține-ne la curent!
Am luat echipamentul.
Am intrat grăbit în clădire.
Când am văzut doi pompieri de la unitatea mea,
Ie-am explicat că Jessica era la etajul 20
și că trebuia s-o scoatem de acolo.
Am căutat apartamentul 176.
Ușa era întredeschisă.
Apartamentul era plin de fum.
Am căutat prin apartament de două ori.
Am strigat, am bătut la uși, am făcut tot ce am putut.
Dar n-am găsit-o.
Am sperat că a ieșit din apartament
și a reușit să coboare.
Agită lanterna!
Da, asta am sperat.
Cineva agită o lanternă! Nu-i puteți ajuta?
În UK, avem regula „Stați pe loc”.
Avem credința că am construit clădirile într-un anumit mod,
ca focul să rămână blocat două ore în apartament.
Pompierii din Londra au încredere deplină în regula „Stați pe loc”
și că incendiile din blocurile-turn nu se extind între apartamente.
Dar, la 01:30,
focul începuse să pătrundă în zeci de apartamente din turn.
Erau zeci de apartamente în flăcări.
În ciuda situației din clădire, oamenilor li se spunea să stea pe loc.
Stăteam în pat
și am auzit declanșându-se alarma de fum a vecinului.
Cam cinci minute mai târziu, am auzit niște țipete,
ceea ce nu era normal la acea oră din noapte.
Și primul meu gând a fost că ni s-a zis să stăm pe loc.
Am decis să rămân în apartament și să sun la pompieri.
Dar, în acel moment, mi-a sunat telefonul mobil.
Era un vecin de la parter
care reușise deja să iasă din clădire.
A țipat la mine.
A răcnit la mine foarte tare:
„Ieși din clădire!”
Era ceva atât de puternic în vorbele sale,
încât am decis pe loc să ies.
M-am alăturat unui mic grup de vecini și privitori.
Focul era foarte violent.
N-am mai văzut ceva atât de violent.
Cred că eram încă destul de calm când am sunat prima dată la pompieri.
N-am vrut să-mi vadă fetele emoțiile sau spaima.
Eram în apartamentul 183, la etajul 21.
Eram cu soția mea însărcinată.
Andreia era însărcinată în șapte luni, cu un băiețel.
E astmatică.
Îmi amintesc că au spus că ne vor trimite ajutoare.
Le-am spus fetelor să fim pregătiți să plecăm.
Ideea era să ieșim imediat ce ne băteau la ușă.
Știu că tata i-a sunat de mai multe ori.
Ne spuneau să rămânem înăuntru.
Dar focul se apropia, nu avea noimă ce ne ziceau.
Da, vedem mișcare.
Îmi amintesc că eu și mama îi tot spuneam
să-i sune iar.
- Doamne! - Cum îi va ajuta cineva? Vă rog!
- Doamne! - Îi puteți ajuta?
Placajul inflamabil este în centrul tragediei de la Grenfell.
OSLO, NORVEGIA, 2007
Panourile făcute de Arconic, o corporație multinațională.
În septembrie 2007,
Gerard Sontag, directorul de marketing al Arconic,
a plecat într-o călătorie la o conferință din Norvegia.
Una dintre prezentările de la conferință
a fost despre compozitul de aluminiu.
Și despre cât de periculos era.
A fost comparat
cu o cisternă lipită de clădire.
COMPORTAMENTUL LA FOC
A fost un avertisment extrem de clar și de dur.
Un angajat important de la Arconic a fost de față
și a ascultat prezentarea.
S-a întors speriat,
știind că Arconic vindea versiunea inflamabilă de ACM.
A scris un avertisment direct șefilor săi,
cum un incendiu de la acest material poate ucide între 60 și 70 de oameni.
Iar avertismentul a fost făcut în 2007, cu 10 ani înainte de Grenfell.
Dar, din păcate,
nu cred că avertismentul a fost o surpriză.
Fiindcă Arconic testase deja acel produs,
dar țineau secret rezultatul.
Arconic a făcut două teste.
Unul a testat produsul montat pe un perete
și prins în nituri.
Celălalt a testat produsul îndoit în formă de L
și apoi montat pe șine, prins astfel de clădire,
în formă de casetă.
Diferența dintre nituri și casete e mai mult una estetică.
Și ce am aflat e că forma de casetă, cu plăcile de ACM îndoite,
permite flăcărilor să se acumuleze înăuntru.
Duce la un foc puternic în partea de jos a casetei.
Se întâmplă la toate casetele.
Arde de zece ori mai repede.
Degajă de 7 ori mai multă căldură și de 3 ori mai mult fum.
Arconic, în loc să accepte rezultatele,
să învețe din ele și să asigure siguranța oamenilor cu produsele lor,
au procedat invers. Păcat că n-au acționat!
În 2011, Arconic a mai făcut un test pentru placajul cu ACM.
Au constatat un foc rapid, intens, care a trebuit stins.
Claude Wehrle era manager tehnic la Arconic în această perioadă
și, în mod ironic, pompier voluntar.
Laboratorul i-a scris lui Claude:
„Bună ziua, dle Wehrle, v-am testat materialele!
Notă:
au căzut bucăți mari din aripa mică.
Focul s-a răspândit la suprafață, atingând valori critice,
ducând la anularea testului în curs.”
Dacă un produs pică un test,
reții sau oprești produsul, oprești producția!
Nu lași nimic să ajungă la client!
Niciodată nu ignori și pleci!
Nu s-a schimbat nimic. Au continuat să vândă.
Într-un e-mail intern al Arconic se spune:
„Panoul a luat F la testul de siguranță de azi.”
Adică incalificabil de prost.
Și apoi, doar cuvântul „hopa”.
CASETELE CU POLIETILENĂ AU INTRAT ÎN CATEGORIA F!
HOPA!
Au aflat că, dacă îndoaie produsul într-o anumită formă,
rezultatele sunt teribile la un incendiu.
Din păcate, asta e forma în care au ajuns să fie folosite
pe Turnul Grenfell.
Cel mai mult îmi plăcea să-mi beau cafeaua
lângă fereastra mea din Turnul Grenfell,
ascultând muzică de tot felul cu fratele meu, Mohammad.
Viața aceea era foarte liniștită.
Turnul arăta bine.
Am zis: „Bun! Să ne mutăm acolo!”
Eu și fratele meu, Mohammad, ne-am mutat în apartamentul acela
prin septembrie 2016.
Era o diferență de doar un an între mine și Mohammad.
Eram foarte apropiați.
Eram cei mai buni prieteni, nu doar frați.
Am reușit să intru la facultate. La fel și fratele meu, Mohammad.
Apoi, ne-am găsit de lucru.
Eram fericiți împreună. Eram fericiți în apartamentul acela.
LA 1 ORĂ DUPĂ IZBUCNIREA INCENDIULUI
În acea noapte, am auzit niște zgomote.
Oamenii țipau afară. Erau ambulanțe, mașini de poliție.
Am plecat din cameră și, imediat,
l-am văzut pe fratele meu pe hol, zicând: „Omar, miroase a fum!”
Eram în pijamale. Am decis să plecăm.
Cum am deschis ușa,
ne-a șocat cât fum era pe hol.
Ne-am dus la ferestre. Strigam la lume: „Ajutor!”
Poliția sau pompierii ne-au spus: „Stați pe loc, venim la voi!”
Ne-am zis că fac ei ceva
și vor veni la noi să ne scoată
sau să ne dea ceva care să ne protejeze, și apoi să plecăm.
Venind din Siria,
viața în Marea Britanie
era una sigură pentru mine.
În anii dinaintea incendiului,
multe grupări cereau guvernului cu insistență o schimbare
a regulilor de siguranță.
Asta mai ales din cauza unui incendiu din 2009,
în Casa Lakanal, din sudul Londrei.
Pompierii au ajuns la clădire în câteva minute,
dar focul era așa de aprig,
încât a durat ore să ajungă la cadavrele celor șase victime,
printre care doi copii și un bebeluș.
A fost un foc rapid, nemilos.
La construcția clădirii fuseseră folosite materiale inflamabile,
ceea ce a întețit viteza incendiului.
Casa Lakanal a fost marea șansă a țării să ia atitudine
și să sporească măsurile de siguranță.
Grupul nostru se întâlnea cu diverși deputați în Westminster.
Am cerut schimbare cu insistență, fără să-i confruntăm,
fără să-i tragem de mânecă sau să le sărim la beregată.
A trebuit să găsesc metode de a dovedi că instrucțiunile despre incendii
nu erau potrivite.
Erau prost făcute pentru utilizatori
și ofereau informații incorecte.
Începeai de la un capăt, apoi treceai la sfârșit,
apoi reveneai la mijloc. Era oribil.
După incendiul din Lakanal, coronerul a demarat o anchetă
care a dus la o scrisoare adresată guvernului, din partea coronerului
și a pompierilor din Londra, prin care cereau o schimbare.
Zicea că trebuie instruiți dispecerii.
Pompierii trebuiau să găsească o cale de a lupta cu focul
scăpat de sub control.
Guvernul trebuia să clarifice când se renunță la regula „Stați pe loc”.
Mulți s-au adăpostit în băi,
iar când au sunat la Urgențe, sfatul fatal a fost: „Stați pe loc”.
Retrospectiv privind, cred
că, dacă li s-ar fi spus să evacueze mai devreme,
i-ar fi ajutat să rămână în viață, sau să fie salvați.
E o scrisoare, scrie clar, negru pe alb.
Scrisoarea coronerului de la Lakanal către guvern era importantă,
dar, din păcate, n-a nimerit un moment potrivit.
Un scop al acestei coaliții
e să reducă numărul de reglementări și legi...
PRIM-MINISTRU 2010-2016
...care vă consideră idioți.
Vom avea o nouă regulă. Orice ministru din guvernul meu
care propune o reglementare trebuie să scoată alta.
Am schimbat-o în: „Propui una, scoți două”.
Renunți la două reglementări, dacă vrei să adaugi una nouă.
Dereglementarea era o ideologie de bază pentru David Cameron.
El credea că statul nu are ce căuta
să spună mediului privat ce să facă.
Vrem să vă înlesnim activitatea prin dereglementare, reduceri de taxe.
Regulile excesive au dat impresia că avem dreptul la o viață fără riscuri.
Practic, a interzis noile reguli de siguranță la incendiu,
chiar dacă erau necesare.
Cum a spus dl prim-ministru, vom permite
unora dintre cei mai buni funcționari publici
să dea de pământ cu birocrația.
Eric Pickles era cel mai important politician
responsabil de locuințe, planificări, reglementări de construcție
și, o vreme, de măsurile anti-incendiu.
Prin renunțarea la legi și reglementări intruzive,
putem face mai multe cu mai puțin.
Voia mai puține reglementări în afaceri.
Coronerul ceruse mai multe reglementări.
Și, pe plan intern, un funcționar public a scris:
„Legea ne cere să-i răspundem coronerului,
dar nu trebuie să facem ce spune.”
A formulat astfel:
„Trebuie doar să-i răspundem, nu și s-o pupăm în fund.”
Acel funcționar era Brian Martin.
Bună ziua tuturor!
Era o mare figură.
Avea un comportament interesant.
Avea reputația de a fi foarte dificil.
N-am devenit funcționar ca să muncesc din greu.
M-a surprins că asta facem de la început.
Brian Martin era mai influent decât majoritatea deputaților.
Ca să ajungem la guvern, trebuia să trecem de el.
Era responsabil cu reglementările de construcție
pentru siguranța la incendiu.
Divizia de strategie e în vârf.
Aș vrea să vă spun ce fac. Încă nu mi-am dat seama.
Dar sunt foarte ocupați cu strategia.
L-am presat pe Brian Martin să schimbe ceva,
întrebându-l ce trebuie să se întâmple.
Și mi-a spus
că guvernul nu va face nimic până nu moare cineva.
Și le-ar fi spus colegilor mei:
„Să văd cadavrele!”
LA 1 ORĂ ȘI 12 MINUTE DUPĂ IZBUCNIRE
B-01, puteți anunța LFB?
Încă este acolo un bărbat orb.
Un martor ocular spune că vorbește cu un locatar
de la etajul șapte. E mult fum acolo.
Dispeceratul LFB era copleșit de numărul de apeluri.
Volumul apelurilor era fără precedent pentru ei.
Focul a pătruns în apartament.
Sunt doi adulți și doi copii.
Apelurile au ajuns la dispecerate din toată țara.
Așa e când primesc multe apeluri simultan.
O doamnă e blocată la etajul 11.
E o persoană blocată la etajul zece.
Dar toți dispecerii ofereau sfatul standard
pentru incendiile din blocurile-turn: „Stați pe loc!”
Încă o persoană e blocată.
Sunt oameni blocați la etajele 10 și 11.
O femeie și trei copii.
Din cazul Casei Lakanal știm
că, într-o clădire înaltă, nu trebuia să procedeze astfel.
Soția e cu mine, a vorbit recent cu soțul ei, care e în apartament.
Totul frige.
Și nu aveau televizor.
Aveau un televizor, dar nu mergea.
Deci n-au văzut deloc
ce se întâmpla la turnul Grenfell.
Tot ce aveau pe ecran era un rând care zicea:
„Bucătărie, etaj patru, parțial aprinsă.”
Etajul 22, o femeie și trei copii.
Doi adulți blocați. Nu pot ieși.
Locatarii sunt blocați la etajele 11, 10 și 15.
Sunt 5 oameni blocați la etajul 17.
- Etajul 16. - Etajul 18.
Etajul 22.
- Etajul 17. - Etajul 11.
Femeie, posibil cu doi copii.
Trei copii.
Nu-mi amintesc exact unde am văzut prima dată turnul.
Dar era în stânga mea. O parte a clădirii ardea.
Cum e posibil?
Nu-mi amintesc să mai fi fost în Turnul Grenfell.
Nu știam clădirea.
Eram concentrat să intru și să fac tot ce pot.
Ne-a uimit cât de înguste erau scările.
Pompierii coborau cu victime.
Strigau: „Victimă!” Când auzeam,
ne dădeam spre colț, cu butelia în spate,
ca să le facem cât mai mult loc.
Oamenii coborau plângând, tușind.
Unii erau conștienți, alții nu.
A fost haotic.
Parcă toată lumea fusese luată prin surprindere.
După ce am așteptat, au sosit pompierii.
ETAJUL LUI OMAR
Am zis: „Bun, acum plecăm?”
A zis: „Nu, mutați-i pe toți
în apartamentul vecin! Vom reveni.”
Imediat ce am intrat în apartamentul acela,
am văzut mulți oameni acolo,
inclusiv pe proprietar și pe familia sa.
Am văzut-o pe Zainab.
Și pe fiul ei.
Pe Denis.
Mai eram eu și fratele meu.
Mohammad a adus un Coran din apartamentul nostru.
O vreme, a citit Coranul.
Zicea că va ajuta și l-a îmbărbătat.
Dar nu am înțeles ce urma să se întâmple.
Voiam doar să fiu salvat.
Andreia era însărcinată în șapte luni. Ea și Megan au astm.
Voiam o butelie de oxigen, o mască de orice fel, ca să putem pleca.
Îmi amintesc că tata a umplut cada cu apă
și a pus multe prosoape, să fie ude.
Lucrurile se înrăutățeau cu fiecare clipă, până când am deschis ușa
ca să văd situația, dar era doar fum.
De ce plângi?
Plângi.
Fumul era foarte gros, negru.
De fiecare dată când deschideam ușa și încercam să respir,
simțeam că mă sufoc. Aerul era plin de chimicale.
Fumul de la plastic e deosebit de toxic.
E asfixiant.
Respiri ceva care îți face rău imediat.
Te face rapid să leșini.
Îți pierzi cunoștința.
Și nu-ți dai seama că îți pierzi cunoștința.
Fumul se întețea.
Era un fum foarte murdar.
Nici mâna nu ți-o zăreai. Lanternele nu ajutau deloc.
Ardeam. Simțeam o căldură extremă.
Era inexplicabil de ce era atât de fierbinte.
Nimic nu avea sens.
Fațada turnului a fost refăcută recent,
ca parte a unei inițiative a consiliului.
L-au acoperit cu panouri de plastic, ca să arate mai bine.
Se bănuiește că nu a fost o construcție sigură.
E în regulă. Au fost avertizați. Să nu se strecoare înăuntru!
Fratele meu, Raymond, alias Moses,
locuia la etajul 23, în apartamentul 201.
LOCATAR DIN GRENFELL
Era o mare figură.
Avea un zâmbet frumos.
Când îți zâmbea, te topeai.
Ray a crescut în Trinidad.
A emigrat în Marea Britanie când avea 16 ani.
Adora stilul calypso.
A participat la carnaval
până când vârsta și artrita l-au încetinit
și n-a mai putut țopăi.
Locuia în Turnul Grenfell de peste 30 de ani.
Mă ocupam de acte pentru Ray,
așa că scriam sau sunam la asociația chiriașilor,
cunoscută drept TMO.
Dacă ar fi să rezum relația avută, în numele fratelui meu,
cu TMO și Consiliul, aș spune că a fost îngrozitoare.
Plătea chirie, totuși.
Nu locuia pe gratis acolo.
Eram tratați de parcă nu contam.
Aproape de parcă eram niște salahori și nevoiași.
Dar era departe de adevăr.
Erau consultanți în IT, angajați din Sănătate,
profesori, arhitecți.
Nu era un bloc de nevoiași. Noi munceam!
Turnul Grenfell era în Kensington.
Chiar și pentru Londra, e un loc neobișnuit.
În Kensington sunt, deopotrivă, și locuințe de lux, și locuințe modeste.
Turnul îi deranja vizual pe cei înstăriți care locuiau în zonă.
A scăzut prețul proprietăților.
Grenfell a fost construit în anii '70,
dar n-a fost bine îngrijit de Consiliu.
N-au făcut nicio renovare majoră.
Se construia un nou complex, cu școală și centru de agrement,
dar avea un bloc-turn lângă el, care nu arăta prea bine.
În e-mailurile interne, au decis
că ar fi o idee bună să refacă fațada Turnului Grenfell
pentru că ar ajuta turnul să nu mai arate ca un „văr sărac”.
Voiau să placheze clădirea, să-i pună geamuri noi.
Ferestrele nu mai erau potrivite.
Placarea ne-a surprins pe toți.
Nu știam că-i zice „placare”.
- Nu știam cuvântul ăsta. - Da.
PROIECTUL DE RENOVARE GRENFELL
Când au proiectat sistemul de placare, arhitecții au propus panourile cu zinc.
Acelea nu ard. Sunt din metal.
Am participat la fiecare ședință de consultanță.
Nu ni s-a arătat niciodată concret cum va fi fațada.
Consiliul a căutat cel mai ieftin contractor de pe piață.
Au găsit o companie numită Rydon.
În timpul renovării, eu și Ray am vorbit des.
Îmi spunea deseori că manopera e proastă.
Eu și ceilalți care am pus întrebări am fost considerați rebeli.
Ne-am exprimat îngrijorarea față de unul dintre managerii de la Rydon
și i-am zis: „V-ar plăcea să vă facă așa ceva acasă?”
S-a întors spre noi și a zis:
„Nu m-ar deranja, dacă ar fi pe gratis.”
Comentariul ăsta rezumă cum ne-au tratat
Rydon, Asociația Chiriașilor și Consiliul.
Ca pe niște pomanagii, care primesc ceva pe degeaba,
nu merită nimic și ar trebui să tacă și să-i lase să muncească.
În timpul renovării,
Asociația chiriașilor din Kensington și Chelsea
a discutat cu Rydon
despre cum să reducă și mai mult costurile.
Cum să fie cât mai ieftin?
Și o primă măsură de economisire
a fost să schimbe panourile din zinc
cu cele mai ieftine panouri găsite.
Iar cele mai ieftine panouri
erau cele din compozit de aluminiu, cu miez de polietilenă pură.
Arconic a vândut panourile pentru turnul Grenfell.
INCENDIUL DE LA BUCUREȘTI
Am aflat că în 2009 a avut loc un incendiu la o clădire de birouri din București.
Directorul tehnic, Claude Wehrle, a fost alarmat,
pentru că era o clădire cu ACM.
Le-a trimis șefilor săi imagini de pe internet, cu incendiul.
Incendiul de la București n-a fost ultimul avertisment primit.
Industria era îngrijorată de numărul incendiilor
pentru că, în multe dintre cazuri, era prezentă această placare.
A mai fost un incendiu, în Franța.
A fost, din păcate, fatal.
O femeie cu dizabilități a murit.
MELBOURNE NOIEMBRIE 2014
DUBAI FEBRUARIE 2015
În Franța au avut loc schimbări.
Panourile mai inflamabile nu mai puteau fi vândute acolo,
iar alte țări europene au adoptat schimbări similare.
Dar părerea lui Claude Wehrle a fost
că pot continua pe piețe care nu sunt la fel de restrictive.
Și, din păcate,
Marea Britanie era o piață non-restrictivă.
Arconic a comunicat intern
că se poate face orice în UK cu acest produs inflamabil.
La momentul renovării Grenfell, au folosit panouri de polietilenă.
Erau și panouri ignifuge.
În America de Nord, unele proiecte solicitau panouri ignifuge.
Dacă aveau peste două etaje,
se opta pentru cele ignifuge.
Renovarea s-a terminat în 2016,
iar Consiliul era mulțumit de munca sa.
Un comunicat de presă declara că se remarcă, de la prima vedere,
cum a îmbunătățit fațada aspectul exterior al clădirii.
Dar acum erau 120 de apartamente acoperite cu plastic inflamabil.
Eu nu credeam că era nevoie de renovare.
Era doar un turn de beton.
Mă simțeam în siguranță în turnul de beton.
Cred că au pus aspectul mai presus de siguranță.
După cum am văzut că proceda Arconic,
mi-e greu să cred că nu știa nimeni
că se folosise acel material pentru Grenfell.
Ar fi costat încă două lire pe metru pătrat.
În toată clădirea, ar fi ajuns la 5.000 de lire.
Costă cam 40 de lire de apartament
pentru fațada mai sigură.
Dar cum scopul era să economisească,
să fie cât mai ieftin, nici nu s-au gândit.
Costă cam 40 de lire de apartament.
Primul apel primit era de la o prietenă.
„E un incendiu în cartier. Unde e Ray?”
Nu știm câți oameni sunt în clădirea aceea...
Am coborât, am pornit televizorul,
și atunci mi-am dat seama ce se întâmpla.
Am încercat să-l sun și nu a răspuns.
În acel moment, tot ce speram
era să nu fie afectat apartamentul lui Ray.
Speram că Ray e teafăr.
Am mers la Ladbroke Grove.
Era un adevărat iad.
Dar chiar am crezut că se va rezolva.
Pentru că...
e Marea Britanie.
LA 1 ORĂ ȘI 53 DE MINUTE DUPĂ IZBUCNIRE
În privința celor care sunt încă în bloc,
dacă discută cineva cu un locatar dinăuntru,
îi sfătuim să încerce să scape sau să iasă prin orice alte mijloace.
Ordinul de a sta pe loc a fost revocat în camera de comandă, la 02:35,
iar pe teren, la 02:47.
Deja erau 100 de oameni încă prinși în Turnul Grenfell.
Îmi amintesc de un ofițer care ținea un discurs pompierilor.
Suna ca un îndemn la luptă.
„Nu v-ați mai confruntat cu așa ceva,
dar acolo încă sunt persoane care pot fi salvate.
Vă vom expune la riscuri foarte mari.”
Nu știam unde eram.
Strigam după oameni, dar nu primeam niciun răspuns.
Se zăreau lanternele celor care treceau.
Dintr-o dată,
a apărut un pompier cu o doamnă care era inconștientă.
Era singur cu ea. Era vizibil tulburat.
Așa că am luat-o.
Ne tot împiedicam cărând-o.
Pășeam cu dificultate.
Am dus-o înapoi la parter. A fost preluată de paramedici.
Nu aveam de ce să așteptăm.
Trebuia să revenim înăuntru, să încercăm să mai salvăm oameni.
De câte ori respiram fumul, respiram moartea.
Unii dintre noi deschideau ușa ca să vadă dacă putem scăpa.
Vecinul meu era îngrijorat pentru familia lui,
așa că a început să lege cearșafuri.
A făcut o frânghie din pături și a coborât-o.
- Mai e cineva acolo. - Tocmai l-au prins.
- Frate! - Au prins un câine.
Voia să scape pe fereastră, folosind cearșafurile.
Chiar a încercat.
Eu și fratele meu eram speriați. L-am tras înapoi imediat.
Copiii plângeau, țipau.
Îmi amintesc că Zainab plângea și...
Oamenii erau foarte...
Fugeau prin apartament, speriați, neștiind ce să facă.
Dar speranța era că pompierii se vor întoarce.
Mi s-a spus că focul era foarte intens la alte etaje,
că locatarii începuseră să urce.
Niște locatari au sunat la ușa lui Ray,
iar în apartamentul lui încă nu era atât de mult fum.
A primit mulți oameni la el. Erau femei și copii.
Ray era o persoană cu dizabilități,
dar nu exista un plan de evacuare din Grenfell pentru cei cu dizabilități.
Vedea fumul negru de fiecare dată când deschidea ușa.
Dar tot i-a lăsat să intre. Tot le-a oferit adăpost.
Cred că Jessica i-a însoțit pe ceilalți adulți
în apartamentul lui Ray.
Jessica și nepoata mea erau colege de școală.
Îl cunoștea pe Ray și știa că va fi în siguranță cu el.
ETAJUL LUI RAY - 23
Am sunat iar la pompieri ca să aflu situația.
Unde-s pompierii care să ne salveze?
Au zis: „Ați mai sunat, am discutat.”
Am zis: „Am sunat de patru ori deja.”
Câți oameni sunt înăuntru?
Șase oameni. Trei copii, trei adulți.
Nu putem ieși, iar fumul a pătruns înăuntru.
Nu puteți ieși. În plus, sunt și copiii cu voi.
Da.
La un moment dat, după un minut sau două,
m-am uitat în dormitorul meu, iar geamul meu era în flăcări
care galopau spre mine.
La naiba, focul a ajuns aici!
- Așa! - Ia prosoapele!
Trebuie să-ți scoți familia afară!
- Asta facem. Ia prosoapele! - Ține telefonul la tine!
- Rămân pe fir. - Bine.
Țineți-vă de mână! Și să luați haine ude...
Totul a fost
pe fugă.
Ne-am acoperit cu pătura pe care o înmuiase tata în cadă și...
mi-am luat câinele.
Și am fugit pe scări.
Așa! Să mergem, fetelor! Mergeți!
Pe scări era groaznic.
Tușeam. Mă înecam des.
- Continuă! - Mergeți!
Haideți, fetelor!
- Mergeți! - Ascultă ce spun!
Nu știam unde erau. Mă așteptam să fie în fața mea.
Vin spre tine.
Mergeți!
- Bine! - Mergeți...
Tata era în spatele meu.
Îi tot auzeam vocea în spatele meu.
Țipa întruna: „Mergi, continuă!”
Continuă, bine?
Și îmi amintesc...
Îmi amintesc că am călcat pe multe cadavre.
La un moment dat, nu-l mai auzeam pe tata în spatele meu.
Părea să fie
mult în fața mea.
Pe scări.
N-am auzit pe nimeni vorbind sau să-mi răspundă ceva,
până n-a strigat Luana: „Tată!”
Mi-am dat seama că nu erau în fața mea.
Ci în spatele meu.
Îmi amintesc că am spus că nu mai pot.
Că nu mai pot continua.
Mi-am pus câinele jos, pe scări.
Nu făceam față.
Asta a fost. Asta e tot ce-mi amintesc.
Se pare că leșinasem.
Totul s-a întunecat.
Bine, ascultă-mă! Bine?
- Și trebuie să te gândești unde... - Trebuie să merg sus.
- Trebuie să găsești... - Trebuie să le găsesc.
Trebuie să te întorci sus și să-ți aduci fetele.
Doamne!
Au lăsat oamenii să moară, fir-ar să fie!
Brusc, ușa noastră s-a deschis.
Prima oară am văzut un pompier.
Apoi l-am văzut pe vecin și pe familia sa plecând.
Țin minte că m-a tras cineva de gât
sau de tricou, să mă scoată.
Atunci am simțit scara.
Cineva mă împingea, îmi zicea să merg.
Nu voiam să mă mișc, îl căutam pe fratele meu
și pe toți ceilalți. Nu vedeam nimic.
La etajul trei, am început să văd iar o lumină.
M-am uitat în jur să văd unde e fratele meu.
Nu l-am văzut.
L-am sunat. „Unde ești, Mohammad?”
A zis: „Omar, tu unde ești?”
„Mohammad, au ajuns! M-au scos de acolo.
Am crezut că te-au scos și pe tine.”
A zis: „Nu, n-am văzut pe nimeni. La noi n-a venit nimeni.
Sunt încă aici, cu Zainab și fiul ei.”
„Toți sunteți încă acolo?” A zis că da.
Am mers la pompieri. Le-am spus:
„Fratele meu, Zainab, toți sunt încă acolo.”
„Vă rog eu, urcați?” Mi-au răspuns că da.
Am coborât la baza turnului.
Era cineva acolo, vorbea la telefon. Țipa, era agitat.
Zicea: „Fata mea e acolo.
Sunt acum la telefon cu ea!”
I-am luat telefonul. „Bună, sunt Chris”, am zis.
A zis: „Sunt la etajul 14, cu fiul meu de doi ani.
Pe mine mă cheamă Zainab, iar pe fiul meu, Jeremiah.” „Bine.”
„Venim. Nu puteți ieși. Venim noi să vă luăm.”
Îl auzeam pe Jeremiah plângând.
M-am dus la comandant.
Am zis: „Etajul 14?”
Și mi-a zis: „În acest moment, nu putem trece de 12.”
Am stat la telefon cu Zainab timp de 25, 30 de minute.
Jeremiah nu mai plângea.
La un moment dat,
mi-a spus...
că Jeremiah murise.
Mi-a spus că murise. „Nu mai vreau să trăiesc. Vreau să fiu cu băiatul meu.”
Am rugat-o: „Hai, Zainab! Rămâi cu mine!
Sunt oameni care te iubesc, care te așteaptă!
Trebuie să ieși din clădirea asta.” Încă îi spuneam că vom veni.
Cred că am auzit-o țipând.
Din senin.
Și apoi, liniște.
Am menținut apelul încă cinci minute, pentru orice eventualitate.
Vorbeam la telefon cu fratele meu. Se ruga și vorbea cu mine.
Ultima conversație a fost:
„Omar, mor!
O să mor aici, asta e.
I-am văzut pe Zainab și pe fiul ei murind în fața mea.
Și pe Denis.
DENIS MURPHY 56 DE ANI
Și mor și eu, Omar!”
Fratele meu își lua rămas-bun de la mine.
Țineți-vă de balustradă! Continuă, Luana!
- Coboară de la... - Megan, Luana, haideți!
Haideți, fetelor!
Haideți!
În acel moment, mi-am dat seama că Luana
leșinase.
M-am uitat printre etaje, pe scară, și am văzut o lumină.
Slabă, dar era o lumină.
Credeam că era un pompier.
Am fugit repede și am strigat: „Fiica mea e sus.”
Trebuie să mă duc să le iau.
Trebuie să le iau! Trebuie să... Nu!
Am vrut să urc cu ei,
dar un pompier m-a prins din spate.
„Nu, continuă să cobori!”
Am văzut cum o duc pe Luana,
dar...
Nu știam unde era soția mea. Nu știam unde era Megan.
Helen și Lulya au reușit să iasă.
M-au predat poliției.
Au zis: „Nu garantăm nimic, dar acolo e o femeie însărcinată.
E cu alt copil.”
Nici n-am văzut-o, însă am răsuflat ușurat.
Apoi m-am întors repede și am văzut că Andreia stătea lângă copac,
iar Megan era lângă ea.
Andreia a întrebat: „Unde e Luana?” Știam unde era. Era cu noi.
O resuscitau.
Apoi ne-au băgat pe toți într-o ambulanță.
Când m-am trezit, eram în ambulanță
și eram singura de pe targă.
Mă tot întrebam ce caut pe targă.
Nu eu eram prioritatea. Dacă era cineva prioritar, era mama.
Pentru că era însărcinată atunci.
Apoi am leșinat iar.
Asta a fost.
Poliția a confirmat că mulți au fost răniți,
iar evacuarea continuă.
Până acum, 12 oameni au murit. Peste 70 sunt răniți.
Suntem aici de cinci ore și jumătate, aproape șase ore,
și niciun polițist,
niciun reprezentant al proprietarilor
sau al Consiliului n-a venit să discutăm.
Sunt oameni aici care nu știu dacă rudele lor sunt în viață sau nu.
Unde ești, 621?
Un copil de 5 ani lipsește. Văzut ultima oară în turn.
Fetița a fost dusă la spital într-o ambulanță.
Dacă-i punem pe cei dispăruți pe același geam...
Cred că am venit la Ladbroke Grove pe 14, seara.
Lipeam fotografii.
Eram disperați
pentru că nu aveam informații despre unde să mergem
ca să ne găsim fratele, sora, mama, verișoara, pe oricine.
Unde-s copiii?
27 IUNIE 2017
LA 7 ZILE DUPĂ INCENDIU
După o săptămână de la incendiul Grenfell,
mulți locuitori încă se plâng de lipsa sprijinului autorităților.
Mulți încă dorm la centrul sportiv local,
și unii, se pare, chiar în mașini.
PRIMĂRIA DIN KENSINGTON
Nimeni din Consiliu n-a venit aici.
Vrem să le spună familiilor
ce s-a întâmplat cu cei dragi dispăruți.
Afară!
Cred că imediat a apărut dorința de a se face dreptate.
Pentru locatarii din Turnul Grenfell care pierduseră rude
era evident că exista un responsabil. Nu fusese un accident.
- Ce vrem? - Dreptate!
- Când o vrem? - Acum!
Cerem explicații!
Oamenii aveau nevoie de clarificări și de sprijin din partea autorităților.
Drepturi fundamentale pe care le considerăm garantate.
Mâncare, adăpost, haine.
Oamenii stau acolo fără mâncare, fără adăpost.
Umblă pierduți, cu pozele copiilor lipite de haine.
Nu-i ajută nimeni.
Mulți sunt revoltați de răspunsul guvernului la tragedie.
Coloana prim-ministrului a trecut pe lângă, în grabă.
Theresa May a vorbit cu personalul de intervenție, dar nu a apărut în public.
Theresa May nu vine să ne vadă. Nu se plimbă pe aici.
May, demisia!
De ce nu ați vorbit imediat cu oamenii?
Am decis să nu mă întâlnesc imediat cu membrii comunității
pentru că voiam să mă asigur că serviciile de urgență
aveau la dispoziție resursele necesare.
Acum îmi dau seama că una dintre problemele comunității
și a supraviețuitorilor
a fost că autoritățile nu i-au ascultat,
iar eu am accentuat problema pentru că n-am mers mai întâi la ei.
Azi, la Londra, s-a demarat
o anchetă publică privind tragedia Grenfell,
care a răpit 72 de vieți.
Am cerut o anchetă publică pentru că mi s-a părut important,
având în vedere amploarea tragediei.
Era important să aflăm exact ce s-a întâmplat.
Ca avocat principal, rolul meu în anchetă era să reprezint publicul.
Să fiu un om curios, care vede că a avut loc un incendiu groaznic
și vrea să știe ce s-a întâmplat și de ce.
Ancheta publică va analiza evenimentele din acea noapte,
inclusiv răspunsul serviciilor de urgență.
- Jur, solemn și sincer... - Jur, solemn și sincer...
Problemele apărute în anchetă au fost de natură emoțională
și criminalistică.
- Tot adevărul. - Tot adevărul.
- Și doar adevărul. - Și doar adevărul.
Problemele de natură au apărut curând,
când primii pompieri de la fața locului au povestit
ce se întâmplase.
Am decis să urc
și să ajung la etajul 20, s-o iau pe sora mai mică.
Trebuie să vă arăt ceva din declarația dv.
Rog să i se arate pagina șapte din declarația sa!
„Credeam că era apartamentul 176, dar mi-a trebuit lanterna
și să-mi apropii fața de ușă.
M-am dus la ușa de alături și am văzut că era 175.”
Ați bătut la ușă
sau ați strigat după cine putea fi în apartamentul 175?
Nu.
- Pot să spun... - Desigur.
Către familia celor din apartamentul 175:
căutam altă fată.
Nu știam că era cineva și acolo.
Înțelegem. Mulțumim!
Ca instituție, pompierii din Londra au făcut multe greșeli.
S-a greșit și pe teren.
Operațiunea n-a mers bine.
Dar cred că trebuie să ținem cont, de asemenea,
de durerea celui care trebuie să salveze oamenii,
dar nu poate.
E foarte greu.
E foarte greu să trăiești cu așa ceva pe conștiință.
Bun-venit la audierea de azi,
în care comandantul pompierilor ne va prezenta dovezi!
Jur pe Dumnezeu...
Înainte de anchetă, una dintre întrebările pentru pompierii londonezi a fost:
„De ce n-au învățat de la Lakanal?”
Și doar adevărul.
Am aflat că pompierii din Londra fuseseră avertizați.
Știam că fuseseră placate. Nu eram instruiți pentru așa ceva.
Toată instruirea ne îndemna
să ne bazăm cu totul pe regula „Stați pe loc”, până la Grenfell.
Și nu aveam un plan de rezervă.
Iată o prezentare a pompierilor din Londra!
Au fost multe dezvăluiri despre brigada din Londra
la ancheta Turnului Grenfell, mai ales despre cât de multe știau.
Cred că cel mai frapant exemplu a fost o prezentare PowerPoint
care detalia riscurile incendiilor de fațade.
Ați văzut prezentarea când a fost făcută?
Nu.
De ce a fost prezentată unui grup atât de restrâns de pompieri,
- ...încât nici dv. n-ați văzut-o? - Habar n-am.
Acest document-cheie nu fusese văzut de niciun pompier din prima linie.
Oamenii și-au dat seama că problema e una instituțională.
Greșelile din acea noapte nu au fost comise de anumiți pompieri.
RĂSPÂNDIREA FOCULUI
Dacă am fi ajuns la fața locului știind că nu putem opri focul
pornit pe acea fațadă,
n-am mai fi încercat să-l stingem, ci am fi evacuat clădirea.
Dacă am fi știut asta, situația ar fi putut fi alta.
Probabil că tot ar fi murit oameni. Ar fi murit la fel de mulți? Nu știu.
PREȚUIM SIGURANȚA ȘI VIAȚA
Îmi doream mult să-i văd pe martorii care lucraseră la Arconic,
care luaseră decizia să mențină produsul pe piață,
în ciuda avertismentelor.
Voiam să văd că-s întrebați: „De ce ați făcut asta?”
Arconic e o companie americană globală,
dar trei dintre angajați refuză să ofere dovezi.
Am văzut că martorii Arconic
care au ales să nu se prezinte la ancheta publică sunt, în opinia mea,
niște indivizi fără curaj.
Ancheta publică britanică îi poate obliga pe cetățenii britanici să participe,
dar nu poate să le impună asta cetățenilor străini.
Cei precum Claude Wehrle nu ne-au răspuns, deși aveau și au multe răspunsuri de dat.
Dar au fost publicate numeroase e-mailuri
de la Arconic,
printre care unul în care Claude Wehrle zicea:
„Doamne, să nu vadă clientul rezultatele testelor!”
NU DEZVĂLUIȚI CLIENTULUI!
- Doamne! - Cum îi va ajuta cineva?
Șefii cereau angajaților
să mențină confidențiale rezultatele testelor anti-incendiu.
- Sunt copii în blocul ăla! - Unde sunt oamenii?
E-mailuri ale lui Claude Wehrle: „Nu suntem în regulă.”
Ieșiți din turn!
A ieșit la iveală un imens scandal corporatist.
„SĂ ARANJĂM” SĂ TREACĂ...
Știau că, dacă această informație devine publică,
nu li s-ar fi cumpărat produsul.
NU SUNTEM ÎN REGULĂ
Am descoperit că, în timpul proiectului Grenfell,
o directoare a întrebat de siguranța la incendiu a fațadei.
A aflat că fațada nu se potrivea clădirilor de peste 12 metri
și că produsul putea forma picături aprinse în incendiu.
I s-a spus că rezistența la foc trebuie sporită odată cu înălțimea.
Că firma vânduse mii de metri pătrați de polietilenă
pentru Grenfell, câștigând 115.000 de euro.
Dar nu întrebaseră despre siguranță.
Ăsta e sufletul hâd
a culturii multinaționalelor,
unde profitul devine atât de important,
încât restul e dat deoparte.
Iată companiile din spatele Grenfell!
Arconic.
Celotex, producătorii izolației inflamabile.
Împreună cu o altă firmă, Kingspan.
Toți acești producători sunt criticați pentru materialele lor,
folosite la placarea Turnului Grenfell.
În anchetă, mi s-a cerut să fiu expert consultativ
pentru victime și cei îndoliați. Rolul meu era să-i ajut pe avocați.
Am verificat documente într-un proces intens.
S-a dovedit că în 2005 Kingspan a testat un produs numit K15.
Dar produsul vândut ulterior pe piață nu era același.
Arconic, Celotex, Kingspan comiteau o mulțime de nereguli.
Dă-mi un exemplu pozitiv!
Arată-mi un om bun, care a luat decizia corectă,
care să fie eroul poveștii! N-avem un erou în această poveste.
Focul s-a răspândit rapid în blocul-turn
din cauza placajului din polietilenă.
Mă gândeam că dau vina unul pe altul.
Focul extern a fost provocat, într-o măsură copleșitoare,
de panourile cu miez de polietilenă de la Arconic.
Dacă toți aveau dreptate, atunci nu era nimeni de vină.
Asta e problema.
Faptul că Celotex și Kingspan
au asigurat piața că produsele lor puteau fi folosite la înălțime
a fost cauza critică a eșecului în cazul incendiului Grenfell.
Nu aș da toată vina pe o singură companie sau un individ.
E o problemă sistemică.
Cum de n-a zis nimeni:
„Nu facem asta. Noi nu suntem așa”?
Cred că ancheta a dezvăluit că siguranța publică
nu era la fel de apetisantă ca goana după profit.
Întrebarea mea era:
„A fost corect să caute TMO cea mai ieftină placare posibilă,
pentru a reduce bugetul?”
Nu căutam ce-i mai ieftin.
Voiam să obținem autorizația de construcție.
Într-adevăr, relația dintre locatarii Turnului Grenfell
și TMO n-a fost una bună.
Iată un raport al unei anchete
despre plângeri vechi către Asociația chiriașilor din Kensington și Chelsea!
„Unii chiriași și proprietari
sunt supărați că problemele lor nu au fost rezolvate de TMO,
deși se plâng de câțiva ani.”
Ați mai văzut acest document?
Nu-mi amintesc să-mi fi fost trimis.
Iar dacă mi-a fost trimis, nu-mi amintesc să-l fi citit în detaliu.
Era evidentă incapacitatea de a înțelege situația.
A devenit un fel de amorțeală, o orbire.
Vă întreb despre o plângere a dlui Daffarn despre siguranța la incendiu.
Am scris acest articol pe blog în noiembrie 2016.
„KCTMO: Jocul cu focul.”
„E înfricoșător că Grupul de Acțiune Grenfell
crede cu tărie că doar o catastrofă
cu multe vieți pierdute
ar dezvălui cât de malefică este
conducerea acestor organizații nefuncționale.”
L-am scris cu șase luni înainte de incendiu.
Răspunsul dv. e la prima pagină.
„Blogul dlui Daffarn sperie lumea
și ar putea panica locatarii.”
Am aflat că blogul nostru, Grenfell Action Group,
fusese blocat atât de Consiliu, cât și de serverele KCTMO,
ca personalul să nu poată vedea ce scriam.
L-am rugat pe șeful de la IT să-l deblocheze. Mi s-a părut ineficient.
Erau tratați drept probleme de gestionat,
nu percepuți drept oameni cu case.
Și presupun că mulți s-au întrebat:
„A avut vreun rost? Pentru ce ne-am zbătut?”
Când a început ancheta,
pe mine m-a frustrat foarte tare
refuzul guvernului de a răspunde la întrebări reale.
A fost anchetat Brian Martin,
responsabil de siguranța la incendiu
de aproape 20 de ani înainte de Grenfell.
I-am zis: „Dacă s-ar întâmpla în toiul nopții,
numărul morților ar fi de 10, 12 ori mai mare
decât cei șase morți din incendiul Lakanal.
Brian Martin mi-a răspuns:
„Ce dovezi ai? Să văd cadavrele!”
I-ați spus: „Ce dovezi ai? Să văd cadavrele”?
N-aș fi spus asta.
Brian Martin ar fi putut fi mai ferm privind siguranța la incendiu,
mai ales după incendiul din Casa Lakanal.
Trecem la recomandările coronerului.
Dar poate a preferat o abordare mai pasivă.
Răspunsul dv.,
că trebuie să răspundeți coronerului,
nu s-o pupați în fund, arată ce atitudine aveți față de recomandările sale.
Nu păreați să le luați în serios.
- Sunteți de acord? - E un comentariu neoficial.
Am încercat și n-am putut impune schimbarea mai repede.
Să știu că n-am putut să fac destule ca să previn o asemenea tragedie...
Trăiesc cu gândul ăsta.
N-au vrut să mă asculte atunci.
În ultimele luni, am revăzut probele.
Mi-a devenit clar că au existat mai multe ocazii
când, poate, aș fi putut preveni asta.
Ca urmare, am ajuns să fiu singurul punct de eșec
din departament.
În consecință, n-am putut preveni catastrofa.
Îmi pare foarte rău pentru asta.
Sunteți de acord cu Martin, care spune că e singurul responsabil?
Interesant! Nu neapărat.
Mai sunt și alții de vină, din perspectiva mea.
Jur pe Dumnezeu că...
Eric Pickles era secretar de stat, responsabil cu siguranța la incendiu,
înainte de Grenfell.
...numai adevărul.
E important ca toți cei care depun mărturie într-o anchetă publică
să înțeleagă că adevărul contează.
Când depun mărturie, oamenii trebuie să înțeleagă
că această anchetă are loc deoarece s-au pierdut vieți.
Puneți-mi câte întrebări vreți,
dar vă reamintesc cu respect
că mi-ați promis că vom termina în dimineața asta!
A DOUA ZI A MĂRTURIEI
Mi-am schimbat programul ca să-i fac loc.
Am o zi aglomerată, plină de întâlniri.
Dar asta e mai important.
Vă rog să vă folosiți timpul cu înțelepciune!
Așa, deci.
Lordul Pickles a fost întrebat despre dereglementarea susținută de conservatori
și eliminarea regulilor de sănătate și siguranță, în anii anteriori Grenfell.
Guvernul de atunci,
înainte să devin prim-ministru, era foarte dornic să reducă
numărul de reglementări, pe cât posibil.
Din anchetă, observăm că prea mulți
nu parcurgeau reglementările,
neînțelegându-le rostul în protecția oamenilor.
Departamentul dv. a fost mereu ținta agendei de dereglementare,
împiedicând evaluarea
măsurilor de siguranță.
Cred că e nedrept ce spuneți.
Fără să mă las pradă emoțiilor, trebuie să spun
că am jurat pe Biblie, naibii!
Am jurat pe Biblie.
Sunt creștin.
De fapt, pentru Grenfell existau reglementări,
dar erau necorespunzătoare scopului.
Reglementările n-au avut efect, deoarece companiile li s-au sustras.
Să nu uităm că nu e vorba de...
dereglementare, o regulă pusă, alta scoasă.
În cele din urmă, se rezumă la cei fără nume,
cei 96 de oameni care au fost uciși în incendiul Grenfell.
La ei ar trebui să ne gândim.
Toată lumea știe că la Grenfell au murit 72 de locatari.
La Hillsborough au fost 96 de victime.
Toți ar trebui să știe acel număr, dacă e important.
Dacă nu e important pentru tine, atunci, da, e ceva ce vei uita.
Va fi un alt dezastru în care a murit clasa muncitoare.
Fiecare avea o viață și o speranță de viață.
A fost un incendiu care le-a pătruns în case, din afară.
Pentru mine, a fost o intruziune de o oroare fără margini.
Sunt mai multe lucruri pe care trebuie să le învățăm.
O problemă a mea era că avem o țară care considera
că exista un grup de oameni
a căror locuință
îi făcea să pară inferiori altora.
Și am văzut asta de nenumărate ori.
Autoritățile i-au tratat drept cetățeni inferiori.
Și sper că, după tragedia Grenfell,
putem renunța la această atitudine.
După 312 zile și 300.000 de documente,
ancheta s-a încheiat.
Iată recomandările președintelui!
Însă, deocamdată, familiile vor trebui să aștepte.
Se țineau adunări restrânse lângă turn, pe data de 14 a fiecărei luni.
Apoi, în fiecare an, în acea zi, s-a organizat un marș.
E și un protest al comunității,
care spune că suntem încă aici, așteptăm dreptatea.
M-am uitat pe rețelele de socializare.
Am observat un mesaj de la un prieten cu care nu mai vorbisem de mult.
Iar apoi
mi-am dat seama că o căutasem pe nepoata lor.
Treptat, mi-am dat seama că, în loc să coboare,
a urcat, ca să scape de fum.
A urcat în vârful turnului
și a murit la etajul 23.
Toată lumea mea s-a destrămat.
JESSICA URBANO RAMIREZ 12 ANI
A pus femeile și copiii pe pat.
A fost ultimul care a murit.
Și corpul lui a fost găsit la picioarele patului,
întins pe jos.
Deci știm și de aceea spunem că el i-a alinat.
A fost un om bun.
RAY „MOSES” BERNARD 63 DE ANI
A avut grijă de ei până la capăt.
Mă gândesc deseori la ei.
Te interesezi despre cei pe care nu i-ai putut salva.
N-am mai făcut asta.
A fost greu.
ZAINAB DEEN 32 DE ANI
JEREMIAH DEEN 2 ANI
N-a avut de ales, doar să scape pe fereastră.
A încercat să folosească cearșafurile înnodate.
Totuși, nu cred că a ajuns până jos,
așa că a căzut de la fereastră.
Dacă încerci să sari, ți-ai pierdut speranța.
MOHAMMAD ALHAJ ALI 24 DE ANI
Sunt foarte supărat pe toți cei responsabili de moartea lui.
După incendiu, am fost duși la Spitalul King's College.
Doctorii mi-au spus că trebuie să discutăm.
Au spus că va trebui să alegem între Andreia și copil.
„În aceste circumstanțe, noi alegem mama”, au spus ei.
„Înțeleg. Asta trebuie să faceți”, am răspuns eu.
Atunci au spus că Logan murise.
Au murit 72 de oameni.
Dintre care 18 erau copii,
inclusiv fiul meu, cea mai tânără victimă.
Tuturor le-a fost răpit ceea ce ar fi putut deveni.
A fost odată ca niciodată...
MEHDI EL-WAHABI 8 ANI
...un băiat pe o barcă.
A trăit fericit până la adânci bătrâneți.
NUR HUDA EL WAHABI 15 ANI
ISAAC PAULOS 5 ANI
YAHYA HASIM 13 ANI
YAQUB HASHIM 6 ANI
Să fie în toate ziarele...
FIRDAWS HASHIM 12 ANI
Să citească
Te simți vinovată, într-un fel.
Mă simt vinovată că eu trăiesc, îmi refac viața...
iar ei, nu.
4 SEPTEMBRIE 2024
La șapte ani după incendiul Grenfell,
încă nu s-a publicat raportul final asupra cauzei dezastrului.
Ancheta nu poate da sentințe sau despăgubi.
E posibil să aibă loc procese penale separate.
Îl vom asculta pe președinte.
Nu toți poartă aceeași responsabilitate,
dar toți au contribuit într-un fel sau altul,
majoritatea prin incompetență,
dar, în unele cazuri, prin lipsă de onestitate și lăcomie.
Un raport final zdrobitor al cazului Grenfell.
O panoplie a neglijenței inimaginabilă, aproape de neînchipuit.
Cuvântul „evitabil” ne impresionează.
Familiile doresc urmăriri penale.
Dar li s-a spus că asta nu se va întâmpla ani buni.
Viețile lor sunt în așteptare, iar cei vinovați sunt liberi.
Ancheta a făcut 58 de recomandări.
Prima este o schimbare a reglementărilor de construcție.
Vi-l prezint pe Pete Apps,
un jurnalist care a susținut lupta și căutarea dreptății în comunitate
încă de acum șapte ani, de la incendiu.
Vă rog să-l primiți călduros!
Ca mulți dintre cei de aici, vin la aceste marșuri tăcute
de șapte ani.
La fiecare marș, mereu sunt citite 72 de nume.
Azi vreau să vă ofer altă listă de nume.
Mulți vor să uităm aceste nume, dar n-o vom face.
Nu uitați RBKC!
„Îmi cer iertare din toată inima
victimelor din Grenfell pentru că nu le-am ascultat și apărat.”
Consiliul a implementat primele recomandări
și lucrează la restul.
Vor demara o revizuire externă, independentă, a măsurilor,
cu un grup evaluator consultativ.
Nu uitați de pompierii din Londra!
Grenfell a fost „cea mai mare provocare pentru pompierii din UK.”
Au schimbat instrucția, echipamentul și învață din tragedie.
Recomandările inițiale au fost adoptate. Se lucrează la restul.
Sincer să fiu, sunt sigur că s-ar putea repeta.
Tot nu știm cine va ajunge în închisoare.
Mă simt pierdut acum.
Eric Pickles și-a cerut scuze.
„Victimele nu-s o statistică. Sunt comemorați demn de noi toți.”
N-a comentat acest film. În 2018, a ajuns în Camera Lorzilor.
Țineți minte KCTMO!
„Suntem conștienți de impactul acestei tragedii
asupra celor îndoliați și a comunității.
Acceptăm și regretăm rolul avut de TMO.”
A trecut mult timp și s-au schimbat puține.
Despre asta e Grenfell.
E o poveste despre cruzimea sfâșietoare
față de cetățenii unei țări unde sigur nu credem că ne purtăm așa.
Nu uitați de Kingspan!
„Raportul arată clar că tipul de izolație nu era important,
iar focul s-a răspândit
din cauza panourilor ce nu aparțin Kingspan.”
K15 ar fi fost sigur într-un sistem conform.
Nu uitați de Celotex!
Compania a spus că izolația lor ar fi fost sigură,
dacă era combinată cu panouri ignifuge, nu cele de la Grenfell.
Nu se va schimba, până când viața nu va valora mai mult decât profitul.
Sunt mii de clădiri
care încă au fațade inflamabile.
Nu uitați de Arconic!
„Era un material de construcție sigur
și putea fi vândut în UK.”
„AAP nu a ascuns informații,
n-a indus în eroare evaluatorii, clienții sau publicul.
Claude Wehrle, Rydon și Brian Martin nu au dat declarații pentru acest film.
Dreptatea nu înseamnă doar înlăturarea fațadelor periculoase
de pe celelalte clădiri,
ci și ca aceia care decid în aceste firme
să răspundă
pentru moartea fratelui meu și a celorlalte 71 de victime.
Să nu credeți că ați scăpat!
Vom păstra numele voastre în minte și pe buzele noastre,
până când se face dreptate pentru cele 72 de nume din suflete.
Mulțumesc din inimă!
Guvernul britanic acceptă rezultatele anchetei și problemele semnalate.
La data filmării, sute de mii de locatari trăiesc în clădiri cu fațade nesigure.
„Stați pe loc” e încă în uz în clădirile înalte din UK.
Vrem doar dreptate.
Nu cred că e prea mult.
Ancheta penală a incendiului Grenfell continuă.
La momentul realizării acestui film, nimeni n-a fost arestat.
ÎN MEMORIA CELOR 72 DE VIEȚI PIERDUTE LA GRENFELL
Subtitrarea: Elena Irimia