Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Brandkåren.
Hej. Det brinner i lägenhet 16 i Grenfell Tower.
Det är fjärde våningen.
-Okej. - Snabbt!
-De är på väg. - Det brinner.
Ja, jag vet det , men du har precis ringt. Är du skadad?
Ut därifrån!
Vi var de första på plats.
Det finns inte ord för det. Det var kaotiskt.
Ta er ut från byggnaden!
Det kändes som att vara mitt i en katastroffilm.
En hel sida av byggnaden var helt övertänd.
Jag hade aldrig sett nåt liknande.
Det är "Skyskrapan brinner". Fan.
Hur kan det hända?
När folk såg en sån katastrof hända i Storbritannien,
tänkte många: "Hur kunde det ha tillåtits hända här?"
Bitar från byggnaden faller ner.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Det är som vårt 9/11.
Jag hade aldrig sett nåt liknande. Branden slukade hela Grenfell-byggnaden.
- Herregud! - Hur kan de få hjälp?
Det var uppenbart att nåt hade gått väldigt fel.
Det finns många frågor, främst om fasadbeklädnaden.
Arconic tillverkade aluminiumbeklädnaden.
Jag minns att jag tänkte att nån hade varit grovt försumlig.
Vad hände? Hur kunde den säljas? Jag förstår det inte.
Tester har manipulerats och gömts undan.
Vi har så många bevis på allvarliga förseelser,
men ingen har gripits.
Varningarna om att byggnaden var en eldfälla fick inget gehör.
Det här är en brottsplats.
- Vad vill vi ha? - Rättvisa!
- När vill vi ha den? - Nu!
Vi vill ha svar!
Jag tänker hela tiden: "Varför tilläts det hända?"
Människor som miste livet.
Folk som förlorade vänner, familj.
Jag tänker för mig själv: "Varför?"
- Vi vill ha svar! - Vi vill ha rättvisa!
GRENFELL: BRANDKATASTROFEN I LONDON
VÄSTRA LONDON
Ni lyssnar på BBC News med Fenella Fudge.
Gott om solsken som stannar hos oss hela dagen.
Temperaturen blir 24, kanske 25 grader. Den kan till och med klättra...
Ingen förändring i toppen.
Luis Fonsis "Despacito" har varit nummer ett i en månad.
Det är den längsta ettan på ett främmande språk
i topplistans historia.
Jag minns en hel del kända låtar från 2017.
"Despacito" var en hit.
Min mamma spelade den jämt hemma och i bilen.
Du lyssnar på Esi och den största stationen i västra London.
Det här är till hundra procent sommarens låt.
Det är J Hus med "Did You See".
Jag kom i en svart Benz, åkte i en vit
Jag är en ligist
BOENDE I GRENFELL
Ja.
Jag såg fram emot att börja på högstadiet.
Det började bli sommar och varmt.
Jag var mycket sprallig.
Jag var lycklig.
Jag har alltid velat få bra betyg.
Ja, jag var en duktig, glad 12-åring.
Jag minns att vi gick ut och åt middag den kvällen.
När vi kom hem var det runt kl. 23.30.
Jag fick ett sms från en vän.
"Vad sägs om Xbox?"
Jag spelade några matcher, stängde av och gick till sängs.
Det var en vanlig kväll.
Det blir väldigt varmt igen, upp till 26 grader.
Jag gick och la mig vid midnatt.
Jag sov på gymmet då.
Jag gillade inte att sova i sovsalen...
BRANDMAN
...med stinkande brandmän.
Brandkåren.
Våldsamt!
Galenskap.
Larmet gick cirka fem i ett.
Jag jobbade på brandstationen i North Kensington,
så Grenfell Tower låg i vårt område.
11 MINUTER EFTER ATT BRANDEN BRYTER UT
När vi kom fram såg vi rök komma ut genom ett fönster.
Det visade var branden fanns.
Vi gick in i höghuset.
Två brandmän gjorde sig redo med andningsapparater.
Jag hörde dem slå in dörren och gå in i lägenheten.
Det var en helt vanlig köksbrand, som de kunde släcka ganska snabbt.
När man har släckt branden använder man en värmekamera
för att kolla att det inte finns några heta punkter.
Då såg de brinnande droppar
och insåg att elden hade spridit sig.
Jag skickade in det andra laget för att ge dem backup.
Jag har sett andra bränder där elden spritts till lägenheten ovanför.
Även om det var ovanligt,
så var det inte omöjligt att elden kunde spridas till lägenheten ovanför.
Så jag trodde att vi snart skulle vara tillbaka på stationen för vårt nattskift.
Jag kom ner till bottenvåningen och träffade en flicka
som sa att hennes lillasyster...
...var på 20:e våningen
och frågade om hon fick åka upp och hämta henne.
Hon sa att hon hette Jessica.
Jag trodde att jag snabbt skulle kunna hämta hennes lillasyster,
och sen fortsätta med resten.
Jag var inte alls orolig.
Jag tryckte på 20:e våningen...
...och plötsligt tändes lampan för 15:e våningen.
Femton.
Dörrarna öppnades,
och svart rök fyllde hela hissen.
Jag var i fara. Jag behövde min andningsapparat.
Jag måste hämta den så fort som möjligt och få ut flickan från lägenheten.
Senaste nytt: En stor brand har brutit ut i ett bostadshöghus i västra London,
och det har bekräftats att det är Grenfell Tower.
Frågan är hur en byggnad som är en betongkonstruktion
kan övertändas totalt så snabbt.
Ta er ut!
Branden spred sig på några sekunder. Jag har aldrig sett nåt liknande.
Det var som en katastroffilm.
Jag har skrivit om Grenfell i sju år.
Räknar man alla artiklar jag har skrivit, blir det över 1 000 nu.
När folk såg en sån katastrof hända i London, i Storbritannien,
tänkte många: "Hur kunde det hända här?"
Det gjorde att folk började tvivla på säkerheten i landet de bor i,
eftersom det kunde hända.
Det förändrade mitt liv.
Jag hade ett liv före Grenfell och ett annat efter. Det ändrade allt.
Jag hade bara varit nyhetsredaktör i fem eller sex månader,
så det kändes som att kastas ut på djupt vatten.
Jag tror att alla minns första gången de såg bilderna.
Man skulle inte tro att en cementbyggnad...
I efterdyningarna av en sån här brand
finns det nog en önskan bland media
att hitta en syndabock, en enkel förklaring.
Nån vars foto de kan publicera.
Nån som de kan utmåla som den ansvariga skurken.
Daily Mail publicerade en väldigt aggressiv artikel
där de namngav ägaren till lägenheten där branden startade.
MANNEN VARS KYLSKÅP ORSAKADE GRENFELL TOWER-INFERNOT
Det föreslogs på sociala medier att det var en akt av islamisk terrorism.
Men han var etiopier och kristen, och hade en bild av jungfru Maria.
- STARTADE MUSLIMERNA BRANDEN? - DET VAR MUSLIMER...
- ...EN ISIS-BOMB – MEDIA MÖRKLÄGGER - ...MUSLIMSKA KVARTER?
Han körde Uber. Han hade bott på fjärde våningen i Grenfell Tower i 25 år.
Det är fjärde våningen. Kom fort! Det brinner.
Polisen erbjöd honom vittnesskydd på grund av trakasserierna.
När Daily Mail började skriva om honom
ville alla andra tidningar också ha en egen story.
Han var en överlevare och ett offer för det som hände.
Han var på intet sätt ansvarig för nåt av det som hände i Grenfell Tower.
Idag är det den 14 juni...
Jag kände att nåt hade gått väldigt fel.
Så jag ville hitta folk som känner till om brandsäkerhetsrisker i höghus
och ställa massor med frågor.
Jag fick ett samtal tidigt på morgonen. Det var BBC.
Och sen Sky News. Det var illavarslande.
Så jag gick online för att läsa nyheterna. Jag såg en enorm brand.
Jag har länge undersökt bränder i höghus.
När jag såg bilderna av branden
visste jag att beklädnaden var orsaken.
Vi började direkt titta på ACM, som är en typ av beklädnad.
Det är ett aluminiumkompositmaterial.
Det är aluminium här, och här.
Den tjockare, mörkare delen i mitten består av polymerer.
Polymerer är plast. All plast är brandfarlig.
Den vanligaste polymerplasten i mitten är PE, polyeten.
Det här råkar vara obearbetad PE.
Materialet är mycket lättantändligt.
Det är brandfarligt.
Anledningen till att aluminiumkompositmaterial är farligt är
att elden sprider sig väldigt snabbt och är svårsläckt.
Det här byggmaterialet var mycket populärt på 2010-talet.
Det används i byggnader på alla kontinenter.
Miljontals kvadratmeter av det säljs.
Många globala företag tillverkade, marknadsförde
och sålde ACM. Ett av dem var Alcoa.
Du behöver inte leta länge. Du sitter på ett hotell.
På ett flyg. Kollar dina mejl.
Det finns en stor chans att aluminiumet du ser, kommer från Alcoa.
Alcoa står för "Aluminium Company of America".
Det är ett anrikt, stort och prestigefyllt företag i USA.
De har många produkter på olika marknader.
Vingar till flygplan.
Aluminiumpaneler till bilindustrin.
NEW YORK-BÖRSEN
Väldigt stort på börsen.
De tänkte att de skulle öka företagets aktievärde
genom att dela upp det.
Arconic: Teknisk innovation.
Det blev Arconic.
Arconic var en division av Alcoa, och deras franska filial
sålde ACM-beklädnaden till Grenfell Tower.
I utredarnas bedömning av skadorna
har en leverantör hamnat i rampljuset. Arconic.
Arconic tillverkade aluminiumbeklädnaden.
Den syns på flera kilometers avstånd...
När branden inträffade fick jag veta att Arconic var inblandat.
Jag minns att jag tänkte: "Jag hoppas att de inte använde polyetenpaneler."
Eftersom det är en petroleumbaserad produkt brinner den våldsamt.
På ett bostadshöghus med ett så lättantändligt material
hinner folk inte utrymma byggnaden.
Familjer låg och sov här inne.
Några var fortfarande fast där inne.
Och senare rapporterade nyheterna att det var polyetenpanel.
Hur kunde den säljas?
Vi hade inte sålt den för den användningen i Nordamerika.
Hur gick det till?
Bakom varje fönster fanns ett hem, många helt utbrända.
När jag erbjöds en lägenhet i Grenfell var jag tveksam till att bo i ett höghus.
Men min pappa sa alltid att du vet direkt när du går in
om den passar dig eller inte.
Jag kände det starkt när jag gick in i lägenhet 134.
Jag blev förälskad i den.
Jag var på jobbet. Andreia ringde och sa: "Jag har goda nyheter."
Jag sa ja.
Vi skulle skapa ett hem. Vårt permanenta hem.
Jag var två år, eller skulle precis fylla två, när vi flyttade dit.
Så för mig var Grenfell mitt hem.
Från mitt sovrumsfönster kunde jag se London Eye.
Jag kände mig lyckligt lottad, för vi hade panoramautsikt.
Och det är ju inte många som har det.
Herregud!
33 MINUTER EFTER ATT BRANDEN BRYTER UT
Vi låg och sov. När man sover och hör konstant uppståndelse...
Man väcks av det.
21 – MARCIOS VÅNING
Precis då bankade vår granne på dörren.
Andreia gick och öppnade.
Det var Helen och hennes dotter Lulya. De sa: "Det brinner!"
Jag sa: "Kom in, så tar vi reda på vad som pågår."
Jag minns att min granne väckte mig.
Jag tyckte det var konstigt. "Varför kommer du hit mitt i natten?"
Jag var väldigt förvirrad. Sen sa hon att det brann.
Min syster Megan sov fortfarande.
Jag frågade mamma om jag skulle väcka henne.
"Nej, inte än. Det kanske inte behövs", sa hon.
Jag trodde att elden skulle stanna i den lägenheten och att det var lugnt.
Jag tittade ut genom fönstret från 21:a våningen.
Det enda jag såg var lamporna från brandkåren.
Jag trodde att allt skulle gå bra. Jag kände mig inte alls i fara.
Jag insåg inte
omfattningen av branden.
Hör nån från brandkåren mig?
Jag visste att jag måste hitta den här flickan, Jessica.
Jag var orolig, för det var rök överallt och hon var ensam.
Jag sprang ner.
Jag minns inte att jag såg nån boende eller brandman.
Jag kom till bottenvåningen.
Jag hör dig.
Läget var panikartat vid det laget.
Många anrop via radion.
Bekräfta bara din plats...
Brandmän väntade på att gå in.
Enheter kan gå in. Håll oss uppdaterade.
Jag tog på mig en andningsapparat. Jag sprang in i byggnaden.
När jag såg två brandmän från min station,
sa jag att Jessica var på 20:e våningen
och att vi måste ta oss upp dit och hämta henne.
Vi hittade lägenhet 176.
Dörren stod på glänt.
Lägenheten var rökfylld.
Vi sökte igenom den två gånger.
Vi skrek och bankade på allt, gjorde vi allt vi kunde.
Men vi hittade inte henne.
Vi hoppades att hon hade lämnat lägenheten
och gått ner för trapporna.
De viftar med ljus!
Ja, jag hoppades det.
Det är nån som viftar med ljus! Kan ni inte hjälpa dem?
I Storbritannien har vi en "stay put"-policy,
som utgår från att våra byggnader är konstruerade så att elden stannar där
den startade i två timmar.
Londons brandkår har fullt förtroende för policyn
och tron att bränder här aldrig sprider sig från lägenhet till lägenhet.
Men vid halv två på morgonen
har elden börjat ta sig in i dussintals andra lägenheter.
Dussintals olika lägenheter stod i lågor.
Trots det blir folk tillsagda att stanna kvar i sina lägenheter.
Jag låg i sängen och hörde grannens brandvarnare börja tjuta.
Fem minuter senare hörde jag folk som skrek,
och vid den tiden på natten var det inte normalt.
Min första tanke var att vi fått rådet att stanna där vi var.
"Jag stannar i min lägenhet och ringer brandkåren", tänkte jag.
Men då ringde min mobil.
Det var en granne från under mig som redan hade tagit sig ut ur byggnaden.
Och han skrek åt mig.
Han skrek allt han orkade: "Ta dig ut därifrån!"
Det var så övertygande att jag bestämde mig för att lämna lägenheten.
Och jag anslöt mig till den lilla publiken med några boende och åskådare.
Det var en otroligt våldsam brand.
Det var det mest våldsamma som jag nånsin sett i mitt liv.
När jag ringde brandkåren första gången var jag nog ganska lugn.
MARCIOS VÅNING – 21
Jag ville inte visa mig orolig eller rädd inför flickorna.
Vi var i lägenhet 183, på 21:a våningen.
Jag var där med min gravida fru.
Andreia var gravid i sjunde månaden. Det var en pojke. Hon har astma.
Jag minns att de sa att de skulle skicka hjälp.
Jag sa till flickorna att vara redo att lämna lägenheten.
För direkt när de kom skulle vi ta oss därifrån.
Jag vet att min pappa ringde dem flera gånger.
De sa åt oss att stanna där vi var.
Men elden kom närmare, så det kändes fel.
Nån rör sig där.
Jag minns att jag och mamma sa till honom hela tiden: "Ring dem igen."
- Herregud! - Kan nån hjälpa dem? Snälla!
- Herregud! - Kan ni hjälpa dem?
I centrum för Grenfell-tragedin: brandfarlig fasadbeklädnad.
Beklädnaden är tillverkad av Arconic, ett multinationellt företag.
I september 2007
gjorde Arconics marknadschef Gerard Sontag
en affärsresa till en branschkonferens i Norge.
En av presentationerna på konferensen gällde aluminiumkompositmaterial.
Den tog upp hur farligt det var.
Det jämfördes med att placera en tankbil på utsidan av en byggnad.
BRANDBETEENDE
Tydligare och skarpare varning är det svårt att föreställa sig.
En senior chef på Arconics lyssnar på presentationen.
Han var rädd efter konferensen.
Han visste att Arconic sålde den brandfarliga ACM-versionen.
Han skrev en skarp varning till sina överordnade,
och sa att en brand med det här materialet kan döda 60 till 70 människor.
Den varningen skrevs 2007, tio år före Grenfell.
Men olyckligtvis
var nog varningen ingen överraskning för dem.
Arconic hade nämligen redan testat produkten,
men de hemlighöll resultatet.
Arconic gjorde två tester.
De testade produkten när den är monterad på en vägg och sätts fast med nitar.
Och de testade produkten när den är böjd till en L-form
och sen hängs och klickas fast i skenor som håller fast den på byggnaden,
så kallad "kassettform".
Skillnaden mellan nitar och kassetter är mest estetisk.
Och vi har sett att kassettmodellen, där man böjer materialet,
gör att en pöl med elddroppar kan bildas.
Det skapar en enorm eld längst ner på kassetten,
och det händer på varje kassett.
Den brinner tio gånger så snabbt.
Den avger sju gånger så mycket värme. Tre gånger så mycket rök.
Arconic reagerade med att, istället för att ta till sig resultaten,
dra lärdom av dem och leverera säkra produkter för människor,
så gjorde de tvärtom. Jag önskar att de inte hade gjort det.
År 2011 gjorde Arconic ett nytt test av ACM-beklädnad.
Det blev en mycket snabb, stor brand, så de tvingades avbryta.
Claude Wehrle var teknisk chef på Arconic på den här tiden.
Och ironiskt nog var han även frivillig brandman.
Laboratoriet mejlade Claude och sa:
"Hej, mr Wehrle. Vi har utfört ett test på ert material."
"Notera:
Stora bitar av vingen föll av,
utbredd eld på ytan, kritiska värden uppnåddes
vilket resulterade i att testet avbröts."
Om en produkt inte klarar ett test,
begränsar man eller stoppar försäljningen och tillverkningen.
Man säljer den inte till kunder.
Man skulle aldrig bara strunta i det.
Inget förändrades. De fortsatte att sälja den.
I ett internt mejl på Arconic står det:
"Säkerhetsklassningen efter dagens test är 'F'."
Det är okategoriserat, oklassificerbart.
Och så bara ordet "hoppsan".
SÄKERHETSKLASSNINGEN AV KASSETTMONTERINGEN ÄR..."F"!
HOPPSAN...
De såg att om man böjer produkten till en viss form
kan resultatet bli en hemsk brand.
Och olyckligtvis användes den formen på Grenfell Tower.
Det jag älskade mest var att dricka mitt kaffe vid fönstret i Grenfell Tower,
och lyssna på musik tillsammans med min bror Mohammad.
Det var ett väldigt fridfullt liv.
Bostadshöghuset såg fint ut.
Jag sa: "Okej, det är en bra plats. Vi flyttar dit."
Så jag och min bror Muhammad flyttade dit
i september 2016.
Det var bara ett år mellan mig och Mohammad.
Vi stod varann nära.
Han var min bästa vän, inte bara min bror.
Jag kom in på universitetet. Muhammad också.
Sen lyckades vi hitta ett jobb.
Vi var lyckliga tillsammans i den lägenheten.
1 TIMME EFTER ATT BRANDEN BRYTER UT
Jag hörde ljud utifrån den kvällen.
Folk utanför som skrek, och ambulanser, polisbilar.
Jag gick ut från mitt rum på en gång
och såg min bror som sa: "Omar, det luktar rök."
Vi hade pyjamas på oss. Vi sa: "Vi går härifrån."
Vi öppnade dörren och blev chockade över hur mycket rök det var i korridoren.
Vi gick till fönstren och ropade på hjälp.
Polisen eller brandkåren sa: "Stanna där, vi kommer till er."
Vi tänkte att okej, de gör nåt, de kommer för att få ut oss
eller ge oss nåt att skydda oss med och sen jobba vidare.
Som syrier
och bosatt i Storbritannien
tänkte jag att jag var i säkerhet och på rätt plats.
Under åren före branden
krävde många grupper att byggsäkerhetsbestämmelserna skulle ändras.
Det var framför allt på grund av en brand 2009
i byggnaden Lakanal House i södra London.
Brandmän anlände till byggnaden inom några minuter
men branden var så våldsam
att det tog timmar innan de nådde de sex dödsoffren,
däribland två barn och ett spädbarn.
Det var en snabb, väldigt snabb, våldsam brand.
Det fanns lättantändliga material
i byggnadskonstruktionen.
De bidrog till det snabba brandförloppet.
Lakanal House utgjorde en stor möjlighet för Storbritannien
att förbättra brandsäkerhetsåtgärder.
Vår grupp träffade olika parlamentsledamöter i Westminster.
Vi kämpade för förändring så hårt vi kunde utan att fysiskt tränga oss på dem
och grabba tag i nacken på dem.
Jag ville bevisa att riktlinjerna för bostadsbränder
inte var ändamålsenliga.
De var dåligt utformade och svåra att följa,
och de innehöll felaktiga faktauppgifter.
Man fick börja läsa i början, sen bläddra till slutet
och sen till nånstans i mitten. Det var inte klokt.
DÖDSBRAND: PRISET FÖR ETT MISSLYCKANDE
Efter Lakanal House-branden genomfördes en rättslig undersökning.
Efteråt skrev rättsläkaren ett brev till regeringen
och till Londons brandkår där hon krävde förändring.
Hon sa att vi måste utbilda larmoperatörerna.
Brandmän måste få träning i att bekämpa skenande bränder i höghus.
Riktlinjerna måste definiera när "stay put" inte längre skulle gälla.
"STAY PUT"-PRINCIPEN
Många tog skydd i badrummet
och när de ringde 999 fick de rådet att stanna kvar där.
Med facit i hand,
hade de fått rådet att ta sig därifrån tidigare,
kunde de ha överlevt eller blivit räddade.
Det fanns skrivet klart och tydligt i ett brev.
Brevet som rättsläkaren skrev till regeringen efter Lakanal House
kom tyvärr vid helt fel tidpunkt.
Ett av huvudmålen med koalitionen är att kraftigt minska antalet förordningar...
PREMIÄRMINISTER 2010–2016
...att sluta behandla er som idioter.
Vi ska ha en ny regel att en minister i min regering
som vill införa en förordning måste skrota en först.
Vi har nu ändrat det till "en in, två ut."
Du måste skrota två förordningar om du vill införa en ny.
En av David Camerons drivande politiska ideologier var avreglering.
Hans åsikt var att staten inte ska säga till privata företag vad de ska göra.
Vi vill förenkla för er genom att avreglera och sänka era skatter.
Det stora antalet regler ger sken av att vi har rätt till ett riskfritt liv.
Så vad han gjorde var att förbjuda införandet av nya brandsäkerhetsregler,
även om de var nödvändiga.
Som premiärministern sa, så ska några av våra skickligaste...
STATSSEKRETERARE 2010–2015
...statstjänstemän göra mos av byråkratin.
Eric Pickles var den högst uppsatta politikern
med ansvar för boende, planering, byggregler,
och en tid även för brandskyddspolitik.
Genom att avveckla onödiga, krångliga lagar och förordningar
kan vi göra ännu mer billigare.
Han ville ha färre regler för företag.
Så vad rättsläkaren bad dem att göra var att öka regleringen.
I ett internt meddelande skrev en tjänsteman:
"Lagen kräver att vi svarar rättsläkaren, men vi måste inte göra som hon säger."
Hans faktiska ordval var:
"Vi behöver bara svara, inte kyssa henne i rumpan."
Tjänstemannen var Brian Martin.
God eftermiddag...
ANSVARIG FÖR BYGGFÖRESKRIFTER
Han var en speciell person.
Han hade ett intressant sätt.
Han hade ett rykte om sig att vara svår att ha att göra med.
Jag blev inte statsanställd för att jag ville jobba hårt,
så jag är förvånad över att det är vad vi har gjort sen dess.
Brian Martin hade mer makt än de flesta parlamentsledamöter.
Vi var tvungna att gå genom honom för att nå regeringen.
Han ansvarade för byggregler när det gäller brandsäkerhet.
Vi har strategiavdelningen högst upp. Jag har inte räknat ut vad de gör än.
Men de är upptagna med att vara strategiska.
För att pressa Brian Martin till förändring
frågade vi honom vad som måste hända.
Han sa till mig
att regeringen inte gör nånting utan dödsfall.
Han ska också ha sagt till mina kollegor:
"Visa mig kropparna."
72 MINUTER EFTER ATT BRANDEN BRYTER UT
Bertil nolla ett, kan du meddela brandkåren?
Det finns en blind man på olycksplatsen.
En person har meddelat att de pratar med en boende
på 7:e våningen. Det är mycket rök där.
Brandkåren är överbelastad på larmtjänsten.
Antalet samtal är större än operatörerna nånsin varit med om.
Branden har nått in i lägenheten.
Två vuxna och två barn i lägenheten.
Samtal skickas till andra larmcentraler i landet.
Det sker när många larm kommer in samtidigt.
En kvinna är fast på 11:e våningen.
Tionde våningen. En person är instängd.
Men alla larmoperatörer ger standardrådet
till boende i höghus: "Stanna där ni är."
En instängd person till bekräftad.
Det finns folk på 10:e och 11:e våningen.
En kvinna och tre barn.
Efter Lakanal House borde de ha insett att det var fel beslut för ett höghus.
Hustrun talade med honom för en minut sen. Han är kvar i lägenheten.
Allt är för varmt att ta i.
Och de har inga tv-bilder.
De har en tv, men den är trasig.
Så de har inga visuella bilder av vad som händer i Grenfell Tower.
Allt de har på skärmen är en rad med information som säger:
"Kök på 4:e våningen, delvis övertänt."
Tjugoandra våningen, kvinna och tre barn.
Två vuxna kan inte komma ut.
Boende sitter fast på 11:e, 10:e, och kanske 15:e våningen.
Fem personer på 17:e våningen.
-Sextonde våningen. - Artonde.
Tjugoandra våningen.
-Sjutton. - Elfte våningen.
Kvinna, möjligen två barn.
Tre barn.
Jag minns inte exakt var jag först såg höghuset.
BRANDMAN
Men det var till vänster om mig. Det brann på ena sidan av byggnaden.
Hur är det möjligt?
Jag hade aldrig varit i Grenfell Tower. Jag kände inte till planlösningen.
Jag fokuserade på att komma in och göra vad vi kunde.
Vi slogs av hur smala trapporna var.
Brandmän kom ner med skadade människor. De ropade "en skadad!"
När vi hörde det tryckte vi oss mot väggen med cylindern på ryggen,
så att de kunde komma förbi.
Folk kom ner gråtande, hostande, spottande. En del var medvetslösa.
Det var kaotiskt.
Det kändes som om alla blivit tagna på sängen.
När vi väntat ett tag kom brandmännen.
OMARS VÅNING – 14
Och vi sa: "Okej, ska vi ta oss ut nu?"
Han sa: "Nej, ni ska gå till lägenheten bredvid. Vi kommer tillbaka efter er."
Jag minns att när jag gick in i lägenheten fanns det många människor där,
bland annat mannen som bodde där och hans familj.
Jag såg Zainab.
Och hennes son.
Denis.
Sen var det min bror och jag.
Mohammad tog med en Koran från vår lägenhet.
Han läste ur Koranen ett tag.
Han sa: "Det här kommer att hjälpa." Och det gav honom styrka.
Men vi förstod inte vad som skulle hända härnäst.
Allt jag ville var att bli räddad.
Andreia var gravid i åttonde månaden. Hon är astmatiker, och Megan också.
Jag ville bara ha en andningsmask så att vi kunde gå därifrån.
Jag minns att min pappa fyllde badkaret med vatten
och la in massor med handdukar, och såg till att de var genomdränkta.
Det blev bara värre och värre.
När jag öppnade dörren var det rök överallt.
Varför gråter du?
Du gråter.
Röken var extremt tjock och svart.
Varje gång jag öppnade dörren och försökte andas, kvävdes jag nästan.
Röken verkade vara full av kemikalier.
Rök från plast är särskilt giftig.
Den är kvävande.
Man andas in nåt som gör en sjuk direkt.
Man kommer att svimma snabbt.
Man börjar förlora medvetandet. Och inser inte ens att man gör det.
Röken blev tjockare.
Det var otroligt smutsig rök.
Man såg inte handen framför sig. Ficklampor gjorde ingen skillnad.
Det var brännhett. Hettan var extrem.
Det var inte logiskt att det var så hett där inne.
Det var helt oförståeligt.
Höghuset renoverades nyligen utvändigt på initiativ av kommunen.
De täckte fasaden med en plastpanel för att få huset att se bättre ut.
De misstänker att det inte var bra ur säkerhetssynpunkt.
De har blivit varnade. Se till att ingen annan smiter förbi.
Min bror, Raymond, även kallad Moses, bodde på 23:e våningen i lägenhet 201.
Han var en härlig människa.
Han hade ett fint leende.
När han log mot en smälte man totalt.
Ray växte upp i Trinidad.
Han kom till Storbritannien när han var 16 år.
Calypso var en del av honom.
Han var involverad i karnevalen
tills åldern och hans artrit tog ut sin rätt
och han inte kunde hoppa runt längre.
Han bodde i Grenfell Tower i över 30 år.
Jag skötte det mesta av Rays myndighetskontakter
och med det kommunala bostadsbolaget, TMO.
Om jag ska sammanfatta min kontakt å min brors vägnar
med kommunen och TMO, skulle jag säga att den var hemsk.
Han betalade trots allt för att bo där.
Det var ingen gåva. Han bodde inte där gratis.
Vi behandlades som om vi inte var viktiga.
Nästan som om vi var simpla arbetare eller fattiga.
Det var långt ifrån sanningen.
Det bodde it-konsulter, vårdpersonal, lärare, arkitekter där.
Det var inget fattigmanshus. Folk jobbade.
Grenfell Tower låg i Kensington,
som, till och med för London, är ett udda område.
Kensington är både ett av Londons rikaste områden
och ett av de fattigaste.
Höghuset var en skamfläck för de välbärgade i området.
Det höll nog fastighetspriserna nere.
Grenfell Tower byggdes på 1970-talet, men underhållet släpade efter.
Nån större renovering gjordes aldrig.
Man byggde en ny tjusig skola och ett fritidscenter,
men det fanns ett höghus bredvid, som inte var så tjusigt.
Så i interna meddelanden sa de
att en ny fasadbeklädnad på höghuset kunde vara en bra idé.
Det skulle göra att huset inte såg ut som en "fattig kusin".
Det skulle få nya fasadpaneler och nya fönster.
Fönstren var inte ändamålsenliga längre.
Beklädnaden var en överraskning för oss alla.
Jag visste inte ens att det hette så.
- Jag hade aldrig hört ordet. - Precis.
GRENFELL TOWER UPPRUSTNINGSPROJEKT
När arkitekterna ritade beklädnaden specificerades en zinkpanel.
Den är inte brandfarlig. Den är i metall.
Jag deltog i stort sett på varje möte.
Vi fick aldrig se fysiska prover av beklädnaden.
Kommunen började leta efter den billigaste leverantören.
Till slut hittade de ett företag som hette Rydon.
Under renoveringen pratade Ray och jag ofta
och han sa ofta: "De gör ett uselt jobb."
Jag och andra som ifrågasatte det hela blev stämplade som rebeller.
Vi kontaktade en av cheferna på Rydon och sa:
"Skulle du vilja att det här jobbet gjordes på ditt hem?"
Han vände sig mot oss och sa:
"Jag skulle inte klaga om jag fick det gratis."
Den kommentaren sammanfattar
hur vi blev behandlade av Rydon, TMO och kommunen.
Vi var snyltare som fick det gratis.
Vi förtjänade det inte. "Håll käften och låt oss jobba vidare."
Under renoveringen förde det kommunala bostadsbolaget
diskussioner med Rydon
om hur de kunde kapa kostnaderna ännu mer. "Hur kan vi spara ännu mer?"
En av de första sakerna de gjorde var att byta ut zinkpanelen
mot den billigaste beklädnaden de kunde hitta.
Och den billigaste de hittade
var ett aluminiumkompositmaterial med en kärna av ren polyeten.
Och Arconic sålde den för användning på Grenfell Tower.
BRAND I BUKAREST
Jag fick kännedom om en brand i en kontorsbyggnad i Bukarest 2009.
Och det oroade chefsteknikern Claude Wehrle,
eftersom det var en byggnad med ACM.
Han skickade internetbilder av branden till sina överordnade.
Det var inte sista gången som varnande röster höjdes.
Branschen oroade sig över antalet höghusbränder
eftersom flera av dem hade den här typen av beklädnad.
Det inträffade en ny brand, nu i Frankrike.
Olyckligtvis med dödlig utgång. En kvinna med rörelsehinder dog.
Det ledde till förändringar i Frankrike.
Den brandfarliga beklädnaden fick inte längre säljas där.
Och andra länder i Europa genomförde liknande förändringar.
Men Claude Wehrles åsikt var
att de kunde fortsätta på marknader med mindre restriktioner.
Och tyvärr var Storbritannien en marknad med mindre restriktioner.
I interna mejl skrev de att allt går att göra i England
med den brandfarliga produkten.
Vid tiden för Grenfells renovering var PE ett ofta använt material.
Sen fanns det FR-material, som är flamsäkra material.
I Nordamerika krävdes FR-material i vissa projekt.
Framför allt om byggnaden var högre än två våningar krävdes FR.
Renoveringen blev till slut klar 2016
och på kommunen var de nöjda med arbetet.
I ett pressmeddelande stod det att det var anmärkningsvärt
hur beklädnaden lyfte byggnadens utseende.
Men nu hade man 120 lägenheter täckta av lättantändlig plast.
Jag tyckte inte att byggnaden behövde nån renovering.
Det var bara ett betonghöghus.
Jag kände mig trygg i betonghöghuset.
Man skulle ha trott att de prioriterar säkerhet framför utseende.
Baserat på hur Arconic fungerade,
är det svårt att tro att ingen visste
att det här monterades på den byggnaden.
Det hade kostat två pund mer per kvadratmeter.
På hela byggnaden. Det blir runt 5 000 pund.
Det betyder ungefär 40 pund per lägenhet för den säkrare varianten.
Men eftersom de bara ville spara pengar övervägdes det inte ens.
Ungefär 40 pund per lägenhet...
Det första samtalet jag fick var från en vän.
Hon sa: "Det brinner i huset. Var är Ray?"
Vi vet inte hur många människor det finns i byggnaden...
Jag gick ner och satte på tv:n.
Då insåg jag vad som pågick.
Jag ringde honom men fick inget svar.
Allt jag minns att jag tänkte då var
att jag hoppades att det inte brann i Rays lägenhet.
Jag hoppades att Ray mådde bra.
Jag tog mig ner till Ladbroke Grove.
Det var bara... ett inferno.
Jag trodde att de skulle släcka den.
För att...
Det är Storbritannien.
113 MINUTER EFTER ATT BRANDEN BRYTER UT
Rådet till boende som är kvar i byggnaden,
om nån får kontakt med dem på telefon,
är att göra allt för att försöka ta sig ut.
"Stay put" upphävdes i kontrollrummet kl. 02.35,
och på olycksplatsen kl. 02.47.
Just då är det över 100 personer kvar i Grenfell Tower.
Jag minns en räddningsledare som talade till brandmännen.
Det lät som ett stridsrop.
"Det här är det värsta ni kan tänka er att möta,
men det finns fortfarande liv att rädda där inne
och vi måste utsätta er för mycket farliga situationer."
Vi visste inte var vi var.
Vi ropade på folk, men fick inga svar.
Ljus från våra ficklampor blixtrade överallt.
Och plötsligt dök en brandman upp med en medvetslös kvinna.
Han bar henne. Det syntes att han var förtvivlad.
Så vi tog henne.
Vi bar henne men snubblade hela tiden. Vi såg inte var vi satte fötterna.
Vi fick ner henne till bottenvåningen och gav henne till ambulansvårdarna.
Det fanns inte tid att vänta.
Vi måste gå in igen och försöka rädda folk.
Varje gång vi andades in röken var det som att andas in död.
Några av oss öppnade dörren för att se om vi kunde fly.
Min granne var orolig för sin familj och började knyta ihop lakan.
Han har gjort ett rep av lakan som han har hängt ut.
- Det är en annan kille där. - Ja, jag ser det.
Jag fångade precis en hund.
Han ville fly genom fönstret med hjälp av lakanen.
Han försökte.
Vi var väldigt rädda, jag och min bror. Vi drog in honom igen.
Barnen grät och skrek.
Och jag minns att Zainab grät och...
Och folk var väldigt...
De irrade runt och visste inte vad de skulle göra.
Vårt hopp var att brandmännen skulle komma tillbaka.
Elden var så intensiv på några av de andra våningarna
att folk förflyttade sig uppåt.
Några boende ringde på hos Ray.
Hans lägenhet var inte helt rökfylld då.
Han släppte in många i sin lägenhet. Det var kvinnor och barn.
Ray var registrerad som funktionshindrad,
men det fanns ingen evakueringsplan för funktionshindrade i Grenfell Tower.
Han kunde se all den svarta röken varje gång han öppnade dörren.
Men han släppte ändå in dem. Han gav dem ändå skydd.
Jag tror att Jessica måste ha
följt med de andra till Rays lägenhet.
Jessica och mitt barnbarn gick på samma skola.
Hon kände Ray och visste att hon var trygg med Ray.
RAYS VÅNING – 23
Jag ringde brandkåren igen för att få veta vad som pågick.
Var är brandmännen som ska rädda oss?
MARCIOS VÅNING – 21
De sa: "Jag har redan pratat med dig."
"Ja, jag har ringt fyra gånger", sa jag.
Hur många finns det i lägenheten?
Sex personer, tre barn, tre vuxna.
Jag kommer inte ut, för det är fyllt av rök.
Du kan inte ta dig ut, och du har barnen också.
Ja.
Kanske en minut eller två in i samtalet
tittade jag in i mitt sovrum och plötsligt brann fönstret,
och elden rusade mot mig.
Fan, elden har tagit sig in.
Ta de blöta handdukarna.
Ni måste lämna lägenheten.
-Vi gör det nu. - Ta med telefonen.
-Jag håller linjen öppen. - Okej.
Håll varandra i händerna. Ta med blöta kläder...
Så allt var, typ...
Allt hände så snabbt.
Vi täckte oss med filten som pappa hade lagt i badkaret och...
Jag tog min hund.
Och vi rusade mot trapphuset.
Kom igen, tjejer. Nu.
Förhållandena i trapphuset var hemska.
Jag hostade och kippade efter luft.
-Fortsätt. - Fortsätt.
Fortsätt, tjejer.
-Fortsätt. - Lyssna bara på vad jag säger...
Jag hade ingen aning om var de var. Jag trodde att de var framför mig.
...på väg upp till er.
Fortsätt.
-Okej. - Fortsätt...
Min pappa var bakom mig.
Jag hörde hans röst bakom mig.
Han skrek hela tiden: "Fortsätt. Fortsätt gå."
Fortsätt gå.
Och jag minns...
Jag minns att jag trampade på kroppar.
Efter ett tag hörde jag inte pappa bakom mig längre.
Det lät som om han var...
...långt framför mig. Längre ner i trapphuset.
Jag hörde ingen prata eller säga nåt till mig,
tills jag hörde Luana säga: "Pappa!"
Då insåg jag att de inte var framför mig. De var bakom mig.
Jag minns att jag sa: "Jag orkar inte mer."
"Jag kan inte fortsätta."
Och jag minns att jag ställde ner min hund,
för jag orkade inte mer.
Det är allt jag kommer ihåg, för...
...jag hade svimmat.
Allt blev bara kolsvart.
Lyssna på mig, okej?
-Du måste tänka på... - Jag måste gå upp.
-Du måste hitta... - Jag måste hitta dem.
Du måste gå tillbaka upp och hämta flickorna.
Herregud.
De låter folk dö, för helvete.
Plötsligt öppnades vår ytterdörr.
Det första jag såg var en brandman.
Och det andra jag såg var att vår granne och hans familj gick ut.
OMARS VÅNING – 14
Sen minns jag att nån drog mig i nacken eller i t-shirten ut ur lägenheten.
Jag kände att jag var ute i trappan.
Nån knuffade mig och sa åt mig att fortsätta gå.
Jag ville inte, för jag letade efter min bror
och alla andra, och jag såg ingenting.
På tredje våningen började jag se ljus igen.
BILD FRÅN ÖVERVAKNINGSKAMERA
Det första jag gjorde var att titta efter min bror.
Jag såg honom inte.
Jag ringde honom och frågade var han var.
Han sa: "Omar, var är du?"
"Mohammad, de kom till oss. De ledde mig ut.
Jag trodde att de tog med dig också."
Han sa: "Nej, jag såg ingen. Ingen kom till oss.
Jag är kvar här med Zainab och hennes son."
"Är alla kvar där?" sa jag. Han sa: "Ja."
Jag sa det till brandmännen. "Min bror. Zainab. Alla är kvar där inne."
"Snälla, går ni upp dit?" Alla sa: "Ja".
Jag gick tillbaka längst ner.
En kille skriker i telefonen. Han är väldigt upprörd.
"Min flicka är där inne", säger han.
"Jag pratar med henne nu."
Jag tog telefonen och sa: "Hej, jag heter Chris."
Hon sa att hon var på 14:e våningen med sin tvååriga son.
"Jag heter Zainab och min son Jeremiah." Jag sa: "Okej."
"Du kan inte ta dig ut. Vi kommer och hämtar dig."
Jag hör Jeremiah gråta.
Jag går till räddningsledaren.
Jag sa: "14:e våningen?"
Och han sa: "Just nu... kommer vi inte förbi 12:e."
Jag pratade med Zainab i 25–30 minuter.
Jeremiah grät inte längre.
Det fanns en punkt när...
...hon sa att...
...Jeremiah är död.
Hon sa: "Jeremiah är död. Jag vill vara med min pojke."
Jag sa: "Kom igen, stanna hos mig."
"Det finns folk som älskar dig, som väntar på dig."
"Du måste ut därifrån." Jag sa fortfarande: "Vi kommer."
Jag hörde nog henne skrika.
Jag tyckte att jag hörde det.
Helt plötsligt.
Sen blev det tyst.
Jag lyssnade fem minuter till, utifall att...
Jag pratade i telefon med min bror. Han bad och pratade med mig.
Det sista samtalet vi hade var:
"Omar, jag är på väg att dö. Jag kommer att dö här.
"Jag såg Zainab dö framför mig, och hennes son.
Och Denis.
Och jag är på väg att dö, Omar."
Min bror tog farväl av mig.
Håll i trappräcket! Fortsätt gå, Luana!
-Gå ner från... - Megan, Luana, kom igen!
Kom, flickor.
Kom igen...
I det ögonblicket insåg jag att Luana
hade svimmat.
Jag tittade ner i trapphuset och såg ett ljus.
Det var väldigt svagt.
"Det är en brandman", tänkte jag.
Jag sprang ner och skrek: "Min dotter är där uppe."
Jag måste gå upp och hämta dem.
Jag måste hämta dem... Jag måste...
Jag började gå upp med dem
och en annan brandman drog i mig bakifrån.
"Nej, du måste gå ner", sa han.
Jag såg Luana bäras ut,
men...
Jag visste inte var min fru eller Megan var.
Jag visste att Helen och Lulya kom ut.
De tog mig till polisen.
De sa: "Det finns en gravid kvinna och ett barn där borta."
Utan att ens se henne blev jag...
...lättad.
Sen vände jag mig om och såg Andreia sitta vid ett träd.
Och Megan var bredvid henne.
Andreia frågade var Luana var. Jag visste att hon var bredvid oss.
De gav henne HLR.
Sen sattes vi i en ambulans. Alla tillsammans.
Det nästa jag minns är att jag vaknade i ambulansen,
och jag var den enda på sängen.
Jag tänkte hela tiden: "Varför ligger jag på den här sängen?
Jag är inte den viktigaste. Det är min mamma."
För hon var ju gravid.
Sen tappade jag medvetandet igen.
Ja...
Polisen bekräftar att många är skadade och att evakueringen pågår.
Hittills har 12 människor dött och över 70 skadats.
Vi har varit här i nästan sex timmar, men inte en enda polis
eller en representant för bostadsbolaget eller kommunen har talat med oss.
Det finns människor här som inte vet om deras familjemedlemmar lever.
621, var är du?
En femåring som senast sågs i byggnaden saknas.
Ett barn, en flicka, har förts till sjukhus i ambulans.
Om vi sätter upp alla saknade på samma fönster...
Jag kom ner till Ladbroke Grove kvällen den 14:e.
Vi satte upp fotografier.
Vi var desperata,
för det gavs ingen information om vart man skulle vända sig
för att försöka hitta en bror, syster, mor, kusin, vem som helst.
Var är barnen?
7 DAGAR EFTER BRANDEN
En vecka efter Grenfell-branden
är många boende upprörda över bristen på stöd från myndigheterna.
Många sover fortfarande i en idrottshall, och vissa till och med i sina bilar.
KENSINGTON KOMMUNALHUS
Ingen från kommunen har kommit hit.
Vi vill att nån berättar vad som har hänt de som saknas efter branden.
Avgå!
Folk ville se rättvisa skipas.
Det var uppenbart för de som bodde i Grenfell Tower
och hade förlorat närstående att nån bar ansvaret. Det var ingen olycka.
- Vad vill vi ha? - Rättvisa!
- När vill vi ha det? - Nu!
Vi vill ha svar!
De behövde tydliga svar från lokalmyndigheten och stöd.
Grundläggande mänskliga rättigheter, som alla tar för givet varje dag.
Mat, husrum, kläder.
Folk sitter där ute utan mat, utan boende.
De stapplar runt med bilder på sina barn fästa på tröjan.
Ingen hjälper oss.
Många är arga på regeringens svar på tragedin.
Konvojen med premiärministern åkte snabbt förbi.
Theresa May talade med räddningspersonal men gjorde inget offentligt uttalande.
Theresa May kom inte och pratade med nån av oss.
May måste avgå!
Varför träffade du inte de boende direkt?
Mitt beslut att inte göra det
berodde på att jag ville se till att räddningstjänsten
hade de resurser de behövde för att kunna göra sitt jobb.
Jag inser nu att ett av problemen för allmänheten och överlevarna
var bristen på stöd från myndigheterna.
Och jag förvärrade det genom att inte omedelbart åka dit.
En offentlig utredning påbörjas i London idag om Grenfell-tragedin
som krävde 72 dödsoffer.
Jag begärde utredningen snabbt eftersom det var viktigt,
med tanke på tragedins omfattning,
att vi mycket noggrant undersökte vad som hade hänt.
Min roll som huvudombud i utredningen var att vara allmänheten.
En nyfiken medlem av allmänheten som har sett den här hemska branden
och vill veta vad som hände och varför det hände.
Utredningen ska granska händelserna under natten,
inklusive räddningstjänstens arbete.
Jag lovar och försäkrar på heder och samvete...
Utredningen var svår både på grund av känslomässiga
och vad man kan kalla rättsmedicinska svårigheter.
Hela sanningen.
Och intet förtiga, tillägga eller förändra.
De känslomässiga svårigheterna kom i dagen väldigt tidigt
när jag frågade de brandmän som kom först till platsen om händelserna.
Jag bestämde mig för att gå upp
och försöka ta mig till 20:e våningen för att hämta hennes syster.
Det finns nåt som jag vill visa dig baserat på ditt uttalande.
Kan du öppna sidan sju?
"Jag hittade vad jag trodde var nr. 176, men fick lysa med ficklampan
och titta riktigt nära för att se nåt."
"Jag gick vidare till nästa dörr och såg att det var nr. 175."
Knackade du på dörren
eller skrek in till nån som kan ha varit i lägenhet 175?
Nej.
- Får jag säga... - Självklart.
Till de anhöriga till familjen i lägenhet 175...
Jag letade efter en liten flicka.
Jag visste inte att det var nån där.
Det är bra. Tack.
Londons brandkår gjorde många organisatoriska misstag.
De gjorde misstag på plats också. Operationen gick inte bra.
Men man måste också komma ihåg
hur smärtsamt det måste vara att ha till uppgift att rädda människor
men inte kunna göra det.
Det är oerhört svårt. Det är mycket svårt att leva med.
Välkomna till dagens utfrågning. Vi ska idag höra brandchefen.
Jag svär vid Gud...
En fråga jag hade om Londons brandkår innan utredningen var
varför de inte tagit lärdom av Lakanal House?
...hela sanningen.
Jag fick veta att Londons brandkår blivit varnade.
Vi fick ingen träning i bränder med fasadbeklädnad.
I all träning jag hade fått
förlitade vi oss bara på "stay put"-policyn fram till Grenfell.
Och vi... hade ingen reservplan.
Det här är ett bildspel framtaget av Londons brandkår.
Det framkom mycket om Londons brandkår
i Grenfell Tower-utredningen, och framförallt om hur mycket de visste.
Det mest häpnadsväckande exemplet var en Powerpoint-presentation
som detaljerat gick in på riskerna med beklädnadsbränder.
Såg du det här bildspelet när det togs fram?
Nej.
Kan du förklara varför den bara visades för några få experter, och inte ens dig?
Nej, jag har ingen aning.
Den viktiga informationen hade inte visats för brandmän ute i fält.
Man insåg att det var ett institutionellt problem.
Det här berodde inte på misstag av enskilda brandmän.
ELDENS YTTRE SPRIDNING
Om vi hade kommit dit och vetat vad vi såg och sagt:
"Det är en beklädnadsbrand. Vi kan inte släcka den.
Vi försöker inte ens, utan evakuerar byggnaden."
Hade vi haft den kunskapen kunde utgången ha blivit annorlunda.
Människor hade nog ändå dött. Men lika många? Jag vet inte.
SÄKERHET OCH LIV ÄR VIKTIGT
Några vittnen som jag verkligen ville höra var de på Arconic...
INGET ÄR VIKTIGARE
...som fortsatte sälja produkten
trots testerna och varningarna.
Jag ville se dem få frågan: "Varför gjorde ni det?"
Arconic är ett stort, globalt amerikanskt företag,
men tre av dess anställda vägrar att vittna.
Vi har sett att vittnena från Arconics
som har valt att inte delta i den offentliga utredningen
bara är ryggradslösa ynkryggar.
En brittisk offentlig utredning har rätt att tvinga brittiska medborgare att delta,
men inte icke-brittiska medborgare.
Vi fick inga uttalanden från Claude Wehrle,
som hade då, och har än idag, många frågor att besvara.
Men man hittade en hel hög med mejl från Arconic,
bland annat ett från Claude Wehrle som skrev saker som:
"Herregud, visa inte informationen om testet för kunden."
- Herregud! - Kan inte nån hjälpa dem?
Högt uppsatta på företaget sa till personal
att produktens reaktion vid brandpåverkan är konfidentiella uppgifter.
- Det finns småbarn där inne! - Var är folk?
Claude Wehrle skrev i mejl: "Vi är inte 'rumsrena'."
Ta er ut därifrån!
Vad som avslöjades var en enorm företagsskandal.
...GENOM ATT "FIXA" TESTET.
De visste att om informationen kom ut skulle folk inte köpa deras produkt.
INTE "RUMSREN"
Det framkom under utredningen att en chef på Arconic
hade begärt en brandsäkerhetsrapport om beklädnadsprodukter.
Den sa att PE-beklädnad är olämplig för byggnader över 12 meter,
och att produkten medför risk för brinnande droppar.
Hon fick veta att ju högre byggnad, desto högre krav på brandskydd.
Och att företaget hade sålt PE för 115 000 euro till Grenfell Tower.
Men ingen ifrågasatte säkerheten.
Det här är det mörka hjärtat av
en multinationell företagskultur,
där ekonomisk vinst blir så viktigt
att allt annat glöms bort.
De är företagen bakom Grenfell.
Arconic.
Celotex, tillverkare av brandfarlig isolering.
Tillsammans med ett annat företag, Kingspan.
Alla dessa tillverkare är starkt kritiserade för deras material
som användes på Grenfell Tower.
Jag deltog i utredningen som en "skuggsakkunnig"
för offren och de sörjande. Min roll var att hjälpa juristerna.
Jag granskade dokument i en intensiv process.
Det framkom att Kingspan hade testat en produkt som heter K15 år 2005.
Men det var inte samma produkt som de sen sålde.
Arconic gör en sak, Celotex gör nåt annat och Kingspan också.
Visa mig ett bra exempel.
Visa mig en bra person som tar rätt beslut,
som blir hjälte i den här storyn. Det finns ingen hjälte här.
Den huvudsakliga orsaken till det snabba brandförloppet
var förekomsten av PE ACM-beklädnad.
Jösses, alla skyller på varandra!
Den externa elden drevs helt och hållet
av Arconics polyetenförsedda ACM-paneler.
Om alla dessa människor har rätt, så var det ingens fel.
Det är problemet.
Celotex och Kingspans försäkran
att deras produkter kan användas på höga byggnader
var den avgörande orsaken bakom Grenfell-branden.
Jag skulle inte skylla allt på ett företag eller en individ.
Det är ett systemfel.
Varför stod inte en enda person upp och sa:
"Vi gör det inte. Det här är inte vilka vi är."
För mig visade utredningen att allmänhetens säkerhet
inte var lika viktig som enskildas strävan efter ekonomisk vinst.
Min fråga var
om det var rätt att TMO letade efter den billigast möjliga beklädnaden
för att minska totalkostnaden?
Vi letade inte efter den billigaste, utan den vi kunde få byggtillstånd för.
Det är sant att relationen mellan de boende i Grenfell Tower
och TMO inte var bra.
Det här är en rapport om en utredning
av långvariga klagomål gällande Kensington och Chelsea TMO.
"Ett antal hyresgäster och ägare
är förbittrade över att problem inte har åtgärdats av TMO,
trots flera års påpekanden."
Har du sett det här dokumentet?
Jag minns inte att det skickats till mig.
Och om det skickats till mig, minns jag inte att jag har läst det.
Det fanns en oförmåga att avläsa situationen.
Som om de var avdomnade, blinda.
Jag vill fråga dig om ett klagomål från mr Daffarn om brandsäkerhet.
Vi skrev den här bloggen i november 2016.
"KCTMO: Leker med elden."
"Det är en skrämmande tanke att Grenfell Action Group
anser att bara en katastrofal händelse
som leder till ett stort antal dödsfall
kommer att kasta ljus över agerandet
som kännetecknar detta ondskefulla styre av denna icke-fungerande organisation."
Vi skrev det sex månader innan branden.
Och ditt svar finns på sidan ett.
"Mr Daffarns blogg är skrämselpropaganda
och kan skrämma de boende."
Vi fick reda på att Grenfell Action Groups blogg
blockerades på både kommunens och KCTMO:s servrar
så att personalen inte kunde se det vi skrev.
Jag bad it-chefen att flytta den, för den hjälpte ingen.
De boende var bara folk som skulle styras, snarare än individer med hem.
Och jag kan föreställa mig att många måste ha tänkt:
"Vad är poängen? Varför försöker vi ens?"
När utredningen började
hade jag varit väldigt frustrerad
av regeringens vägran att svara på frågor om det här.
Utredningen kallade Brian Martin.
Han var ansvarig för brandsäkerhet i nästan 20 år innan Grenfell.
"Jag sa: 'Om det börjar brinna mitt i natten
kan dödssiffran bli tio till tolv gånger högre
än de sex dödsoffren i Lakanal House.'"
"Hans svar till mig var: 'Var är bevisen? Visa mig kropparna.'"
Sa du till honom: "Var är bevisen? Visa mig kropparna?"
Jag sa nog inte så.
Brian Martin kunde ha intagit en mer beslutsam ståndpunkt om brandsäkerhet,
särskilt efter branden i Lakanal House.
Vi ska nu titta på rekommendationerna som rättsläkaren skickade...
Men han intog kanske en mer passiv ståndpunkt.
Din kommentar att du bara måste svara rättsläkaren,
inte "kyssa henne i rumpan", visar din inställning till rekommendationerna.
Det visar att de inte togs på allvar.
- Håller du med? - Det är en informell kommentar.
Vi försökte men kunde inte åstadkomma förändring snabbare.
Att jag inte lyckades göra tillräckligt för att förhindra en sån tragedi...
Jag har tvingats leva med det.
De ville inte lyssna då.
De senaste månaderna har jag gått igenom bevisen.
Jag har sett att det fanns ett antal tillfällen
där jag kanske skulle ha kunnat förhindra att det hände.
Jag blev därför systemfelet på departementet.
Det är därför jag tror att vi inte lyckades förhindra det här.
Jag är djupt ledsen för detta.
Håller du med Martin om att han var "systemfelet"?
Intressant. Inte nödvändigtvis.
Det finns andra att skylla på, enligt mig.
Jag svär vid Gud...
Minister Eric Pickles var ansvarig för brandsäkerhet innan Grenfell.
...bara sanningen.
Det är viktigt att alla som vittnar i en offentlig utredning
inser att syftet är att få fram sanningen.
Och de som vittnar måste också förstå
att utredningen görs eftersom människor dog.
Fråga mig gärna så många frågor du vill,
men tillåt mig påminna dig
att du lovade att vi skulle vara klara idag på morgonen...
DAG 2
...och att jag har ändrat mitt schema för att vara här.
Jag har en mycket hektisk dag med möten, men det här är viktigare än nåt annat.
Men jag uppmanar dig att använda tiden klokt.
Jaha.
Lord Pickles frågades flera gånger om de konservativas strävan att avreglera
och bli av med hälso- och säkerhetsregler under åren före Grenfell.
Innan jag blev premiärminister var regeringen inriktad på att,
så mycket som möjligt, minska på regelverket.
Vi ser att utredningen visar att alltför många
inte tittade på förordningar med avsikt att se om de var avgörande
för människors säkerhet.
Ditt departement styrdes enbart av avregleringsagendan,
vilket ledde till total brist på nödvändig politisk motvikt.
Det är nog att ta i.
Och jag måste säga, utan att bli för känslosam,
jag svor på Bibeln, för fan!
Jag svor på Bibeln.
Jag är kristen.
Vad det gäller Grenfell så fanns det ett regelverk,
men tyvärr var det inte ändamålsenligt.
Det fungerade inte eftersom företagen kunde kringgå det.
Glöm inte att det här inte handlar om...
...avreglering, en in, en ut.
I slutändan handlar det om de namnlösa,
jag tror det var 96 personer som dog i Grenfell-branden.
Det är dem vi ska tänka på.
Som alla vet dog 72 människor i Grenfell Tower.
Nittiosex var antalet offer i Hillsborough-katastrofen.
Siffran 72 är inpräntad i alla
som den betyder nåt för.
Betyder den inget för en glömmer man den.
Man blandar ihop den med en annan arbetarklass-katastrof.
Alla hade ett liv och trodde på en framtid.
Det var en brand som kom in i deras hem utifrån.
För mig är ett sånt intrång ren och skär universell skräck.
Det finns flera saker att lära sig här.
En av huvudfrågorna för mig var den om ett land som kände
att det fanns en grupp människor vars bostäder
innebar att de på ett sätt sågs som sämre än andra.
Vi har sett att myndigheter ofta behandlar människor som andra klassens medborgare.
Jag hoppas att Grenfell-tragedin kan få oss att radera den inställningen.
312 dagar och 300 000 dokument senare är utredningen över.
Rapporten kommer att ge rekommendationer.
Men för tillfället kan familjerna bara vänta.
Folk från området började samlas den 14:e varje månad, utanför höghuset.
Sen blev det en marsch varje år på årsdagen av tragedin.
Det är en protest också. Av människor
som säger att de fortfarande väntar på rättvisa.
Jag började titta på sociala medier.
Jag såg ett meddelande från en vän som jag inte hade pratat med på länge.
Och sen...
Jag förstod att jag hade letat efter deras niece.
Det blev så småningom uppenbart att, istället för att gå ner,
så hade hon gått upp för att komma bort från röken.
Hon hade tagit sig högst upp
och dog på 23:e våningen.
Hela min värld rasade samman.
Han la kvinnor och barn på sängen.
Och han var nog den sista som dog.
Hans kropp hittades vid fotändan av sängen,
där han satt på golvet.
Så det är därför vi vet att han tröstade de andra.
Han var en... fin människa.
Han tog hand om dem ända till slutet.
Jag tänker ofta på dem.
Jag fick veta mycket om människorna vi inte kunde rädda.
Det var första gången.
Och det var tufft.
Han hade inga alternativ, bara att försöka fly från fönstret.
Han försökte använda hopknutna lakan.
Men jag tror inte att han kom hela vägen ner,
så...han föll från fönstret.
Försöker man hoppa ut från fönstret har man förlorat allt hopp.
Jag är mycket arg på alla som är ansvariga för hans död.
Efter branden fördes vi till King's College-sjukhuset.
Läkarna sa att de måste prata med mig.
De sa att de måste göra ett val mellan Andreia och barnet.
De sa: "Under dessa omständigheter prioriterar vi modern."
"Jag förstår, det är vad ni måste göra", sa jag.
Då sa de att Logan hade dött.
Sjuttiotvå personer dog.
Arton var barn,
inklusive min son, som var det yngsta offret.
De blev alla rånade på vad de kunde ha blivit.
Det var en gång...
...en pojke på en båt.
Han levde lycklig i alla sina dagar.
Man känner sig på sätt och vis skyldig.
Jag känner mig skyldig för att... jag lever, har ett liv...
Men inte de.
Sju år efter branden i Grenfell Tower
ska slutrapporten om orsakerna till katastrofen publiceras.
Utredningen kan inte straffa eller kompensera.
Men det kommer säkert brottsutredningar för det.
Vi ska få lyssna på ordföranden.
Alla har inte samma grad av ansvar, men alla bidrog på ett eller annat sätt,
i de flesta fall beroende på inkompetens, men i vissa fall
på grund av oärlighet och girighet.
En fördömande slutrapport om katastrofen.
En så lång lista med försumlighet att det nästan är otänkbart.
Det är frasen "kunde ha undvikits" som står ut.
Familjerna vill ha brottsutredningar.
Men de har fått veta att det kommer att dröja flera år.
Deras liv går på tomgång, medan de ansvariga går fria.
Utredningen gav 58 rekommendationer.
Högst upp på listan står ändringar av byggregler.
Låt mig presentera Pete Apps,
en journalist som har stöttat kampen och kravet på rättvisa här
ända sen branden för sju år sen idag. Ge honom ett varmt välkomnande.
Som många andra har jag deltagit i de här tysta marscherna i sju år.
Under varje marsch har de 72 namnen lästs upp.
Idag ger jag er ännu en lista med namn.
Namn som många vill att vi glömmer, men det gör vi inte.
Så kom ihåg Kensington och Chelsea kommun.
"Jag ber de sörjande, överlevarna och boende om ursäkt med hela mitt hjärta
för att vi inte lyssnade och skyddade dem."
Kommunen har infört de första rekommendationerna från utredningen
och arbetar på resten.
De ska beställa en oberoende granskning av organisationens kultur
med en rådgivande och övervakande panel.
Kom ihåg Londons brandkår.
Grenfell var "den största utmaningen landets brandkår ställts inför".
Utbildning, utrustning och policyer har utvecklats och de har tagit lärdom.
De 29 första rekommendationerna har införts. Arbetet fortsätter.
I ärlighetens namn kan det nog hända igen.
Vi vet fortfarande inte vilka som ska sättas i fängelse,
så jag känner mig bara vilsen just nu.
Eric Pickles – Han bad om ursäkt och sa:
"Offren blir inte ihågkomna som statistik utan med respekt av oss alla."
Han har inte kommenterat filmen. Han blev invald i överhuset 2018.
Kom ihåg KCTMO.
"Vi är medvetna om den fruktansvärda inverkan tragedin har haft
på sörjande, överlevande och boende.
Vi accepterar vårt ansvar i detta och är djupt ledsna."
Så lång tid har gått och så lite har förändrats.
Det är vad Grenfell handlar om.
Det är en hjärtskärande historia om otrolig grymhet
gentemot invånare i ett land där ingen tror att det kan förekomma.
Kom ihåg Kingspan.
"Rapporten fastslår att isoleringen var oviktig i sammanhanget
och att huvudorsaken till eldspridningen
var beklädnaden, som inte tillverkats av Kingspan."
Produkten K15 är säker i ett system som uppfyller kraven.
Kom ihåg Celotex.
Företaget sa att tester visade att deras isolering var säker
i kombination med eldfast beklädnad, vilket inte var fallet här.
Tills människoliv blir viktigare än vinst kommer ingenting att förändras.
Det finns tusentals byggnader
som fortfarande har brandfarlig panelbeklädnad.
Kom ihåg Arconic.
"Produkten var säker att använda och fick säljas i Storbritannien.
AAP har inte dolt information
eller vilselett certifieringsorgan, kunder eller allmänhet."
Varken Claude Wehrle, Rydon eller Brian Martin har kommenterat filmen.
Rättvisa är inte bara att avlägsna farlig fasadbeklädnad
från de andra byggnaderna,
utan även att beslutsfattarna
på de organisationerna ställs till svars
för min brors död och de andra 71 dödsoffren.
Tro inte att ni kommer undan.
Vi behåller era namn i våra sinnen och på våra läppar
tills vi får rättvisa för de 72 namn vi har i våra hjärtan.
Tack så mycket.
Regeringen säger att man ska lösa alla problem enligt utredningen.
När den här filmen spelades in bodde hundratusentals
fortfarande i hus med farlig beklädnad.
"Stay put"-policyn gäller fortfarande för de flesta höghus.
Vi vill bara ha rättvisa.
Det är inte för mycket begärt.
Brottsutredningen gällande Grenfell-branden 2017 pågår.
När den här filmen spelades in hade inga gripanden gjorts.
TILL MINNE AV DE 72 DÖDSOFFREN I GRENFELL
Undertexter: Janica Lundholm