Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Пожежна служба.
Так, вітаю. Пожежа в квартирі 16, Гренфелл-Тауер.
Це четвертий поверх.
-Так, гаразд. - Швидше!
-Вже виїжджаємо. - Тут горить.
Так, я знаю, що горить, але ви щойно подзвонили.
Поки з вами все гаразд. Так?
Тікайте звідти!
Ми були там першими. Першими прибули на місце.
Словами це не передати. Там був повний хаос.
Тікайте з будинку!
Я ніби потрапив у фільм-катастрофу.
Один бік будинку був ущент охоплений полум'ям.
Я такого ще ніколи не бачив.
Ого, це прямо «Пекло в піднебессі». Чорт.
Як це могло статися?
ДОКУМЕНТАЛЬНИЙ ФІЛЬМ NETFLIX
Те, що таке лихо трапилося у Великій Британії,
вразило людей — як таке могли допустити?
Мені здається, від будинку відвалюються шматки.
Ніколи такого не бачив. Це ніби наше 11 вересня.
Того, що трапилося у Гренфеллі, я ще ніколи не бачив.
Пожежа, яка охопила весь будинок.
- Господи боже! - Як їм допомогти?
Було очевидно — щось пішло геть не так.
Виникає багато запитань, і найперше про обшивку цього будинку.
Алюмінієву обшивку зробили в Arconic.
Я чітко пам'ятаю, що подумала про чиюсь жахливу недбалість.
Що тут сталося? Як це могли продати? Я цього не розумію.
Результати тестів фальсифікували. Їх приховували.
У нас купа доказів серйозних злочинів, і досі нікого не заарештовано.
Попередження про те, що цей будинок — вогняна пастка, не почули.
Це місце злочину, де працює поліція.
- Чого ми хочемо? - Справедливості!
- Коли? - Зараз!
Нам потрібні відповіді!
Я постійно думаю: «Чому? Чому це сталося?»
Адже загинули люди.
Втратили друзів, родину.
І я все думаю: «Чому?»
- Нам потрібні відповіді! - Ми хочемо справедливості!
ГРЕНФЕЛЛ: ПРАВДА ПРО ПОЖЕЖУ
ПІВНІЧНИЙ КЕНСІНГТОН
ЗАХІДНИЙ ЛОНДОН
Четверта година. Новини ВВС. В студії Фенелла Фадж.
Сьогодні буде сонячно, і сонце світитиме нам цілий день.
Температура 24–25 за Цельсієм. Може, й трохи більше...
У першій трійці змін немає.
Despacito Луїса Фонсі місяць тримається на першому місці.
Ще жодна іноземна пісня в історії офіційних чартів
не лідирувала так довго.
Пам'ятаю, що у 2017 році
було багато популярних пісень.
Despacito була справжнім хітом.
Пам'ятаю, мама крутила її вдома та в машині.
...A besos despacito...
Це Есі. Ви слухаєте найбільшу радіостанцію у західному Лондоні.
Це безумовно найбільший хіт літа.
Це J Hus з піснею «Did You See».
Приїхав на чорному «Бенці» Поїхав на білому
Я просто хуліган
ЛУАНА ГОМЕС МЕШКАНКА ГРЕНФЕЛЛА
Так.
Приїхав на чорному «Бенці» Поїхав на білому
Я хуліган з лихою вдачею Якщо брати наважаться...
Я дуже раділа, бо перейшла до восьмого класу.
Наближалося літо, ставало спекотно.
Можу сказати, що я була дуже життєрадісною.
Я була дуже щасливою.
Мені завжди хотілося добре вчитися.
Так, я була хорошою, щасливою 12-річною дівчинкою.
13 ЧЕРВНЯ 2017 РОКУ 19:20
Пам'ятаю, ми того вечора поїхали повечеряти.
Додому ми повернулися десь об 11:30.
А потім мені написав друг:
«Пограємо на Xbox?»
Ми зіграли кілька ігор.
Я сказав: «Мені завтра на роботу». Вимкнувся і пішов спати.
Власне, нічого особливого.
Знову дуже тепло. Максимальна температура 26 за Цельсієм, 79 за Фаренгейтом.
Я пішов спати десь опівночі.
Я тоді спав у спортзалі,
бо мені не подобалося спати в загальній спальні
з купою смердючих пожежників.
14 ЧЕРВНЯ 2017 РОКУ 00:54
Пожежна служба.
Пожежа!
Здуріти.
Тривога пролунала десь о 00:55.
Оскільки ми розташовані у Північному Кенсінгтоні,
Гренфелл-Тауер — це наш район.
ЧЕРЕЗ 11 ХВИЛИН ПІСЛЯ ПОЧАТКУ ПОЖЕЖІ
Ми приїхали й побачили дим з вікна,
де, як ми знали, почалася пожежа.
Ми зайшли в будинок.
Двоє пожежників вдягли дихальні апарати й приготувалися.
Було чутно, як вони ламають двері й заходять в квартиру.
Це була звичайна пожежа на кухні,
яку їм досить швидко вдалося загасити.
Після гасіння пожежі ви вмикаєте тепловізор
і перевіряєте, чи немає де осередків займання.
Тоді вони помітили краплі палаючої рідини
і збагнули, що полум'я поширилося.
Я відправив їм на допомогу другу команду.
Я був на пожежах, де вогонь переходив у квартиру нагорі.
Хоча таке буває рідко,
але було цілком можливо,
що вогонь може перейти у верхню квартиру.
Тож я мав усі підстави вважати, що скоро ми повернемось у частину
добувати нічну зміну.
Я спустився на перший поверх, де зустрів дівчинку.
Вона сказала, що її молодша сестра...
зараз на 20 поверсі,
і запитала, чи можна піти забрати її. Вона сказала, що її звати Джессіка.
ДЖЕССІКА УРБАНО РАМІРЕС МЕШКАНКА ГРЕНФЕЛЛА
Я вирішив, що швидко сходжу й приведу їй сестру,
а потім продовжу свою роботу.
Я зовсім не хвилювався.
Я натиснув на 20 поверх...
ПЕРШИЙ ПОВЕРХ
І раптом на табло загорівся 15 поверх.
П'ятнадцятий.
Двері відчинилися,
і ліфт вмить заповнився чорним димом.
Я в небезпеці. Мені треба вийти. Потрібен дихальний апарат,
треба спуститися якомога швидше, щоб вивести дівчину з її квартири.
Головна ранкова новина.
У західному Лондоні сталася велика пожежа у багатоповерховому будинку.
Підтверджено, що це Гренфелл-Тауер.
Постає питання, як полум'я могло так швидко
охопити будинок, збудований з бетону.
Тікайте звідти!
Він запалав за секунди.
Все вище й вище. Ніколи такого не бачив.
Як у голлівудському фільмі-катастрофі.
Я пишу про Гренфелл сім років.
Якщо порахувати усі мої статті,
їх вже більше тисячі.
Звістка про те, що у Лондоні, у Великобританії трапилося таке лихо,
вразила людей: «Як це могло статися у нас?»
Бо це похитнуло у них уявлення про свою країну,
що таке могло трапитися і тут.
Це справді змінило моє життя.
Була моя кар'єра до Гренфелла й життя відтоді.
Але це геть різні речі.
Я працював редактором новин лише п'ять чи шість місяців,
і тут мене наче кинуло у вир подій.
Гадаю, всі пам'ятають, як вони вперше побачили ці знімки.
Якщо чесно, незрозуміло, як будинок з бетону...
Гадаю, після такої пожежі як у Гренфеллі
у ЗМІ виникає бажання, я б сказав,
знайти цапа-відбувайла, просте пояснення.
Когось, чиє фото можна надрукувати в газеті.
Кого можна виставити поганим хлопцем, який у всьому винен.
Газета «Дейлі мейл» випустила дуже агресивний матеріал,
в якому назвала власника квартири, де почалася пожежа.
НА ФОТО: ЧОЛОВІК, ЧИЙ ЗЛАМАНИЙ ХОЛОДИЛЬНИК СПРИЧИНИВ ЦЕ ПЕКЛО
У соцмережах почали писати,
що це справа рук ісламських терористів,
а цей чоловік православний ефіоп. У нього вдома була ікона Богородиці.
- МУСУЛЬМАНИ ПОЧАЛИ ПОЖЕЖУ? - ЯКБИ НЕ МУСУЛЬМАНИ...
- СУДДЯ: ПОЖЕЖА ЧЕРЕЗ БОМБУ ІДІЛ - ...МУСУЛЬМАНСЬКИЙ «КВАРТАЛ»?
Він був водієм «Убера».
Жив у квартирі на четвертому поверсі Гренфелл-Тауер близько 25 років.
Це на четвертому поверсі. Швидше! Там горить.
Поліція запропонувала йому програму захисту свідків
через сильне цькування,
бо коли «Дейлі Мейл» це почала,
всі інші газети теж захотіли про нього написати.
Він вижив і постраждав від цих подій.
Він жодним чином не винний у тому,
що сталося у Гренфелл-Тауер.
Сьогодні 14 червня...
Я мав чітке розуміння, що тут щось пішло геть не так.
Тож треба знайти людей, які розуміються на пожежній безпеці у висотних будинках
і поставити їм багато запитань.
Рано-вранці мені подзвонили з ВВС.
А потім Sky News. Це не на добре.
Я відкрив інтернет і відразу побачив новини про велику пожежу.
Я розслідую пожежі у багатоповерхових будинках.
Побачивши зображення цієї пожежі,
я відразу збагнув, що причина, мабуть, в обшивці.
Невдовзі ми зосередили увагу на AКM, це тип обшивки.
АКМ — алюмінієвий композитний матеріал.
Як ви бачите, алюміній і тут, і тут.
А товстий, темний прошарок всередині — це полімер.
Полімери — це пластики. Усі пластики легкозаймисті.
В середину зазвичай кладуть поліетилен. Він найпопулярніший.
Це необроблений поліетилен.
Ми бачимо, що цей матеріал дуже легко займається,
і це небезпечно.
Алюмінієвий композитний матеріал небезпечний тому,
що вогонь дуже швидко поширюється, і його важко загасити.
У 2010-х цей будівельний матеріал став дуже популярним.
Його використовують у будівлях по всьому світу.
Його продають мільйонами квадратних метрів.
Рекламою та продажем АКМ
займається багато компаній, зокрема й Alcoa.
Не треба ходити далеко. Ти сидиш у готелі.
Летиш у літаку. Перевіряєш пошту.
І дуже вірогідно, що алюміній, який ти бачиш,
зроблений з глинозему Alcoa.
ALCOA ЕЛЕМЕНТ МОЖЛИВОСТІ
Alcoa — це «Алюмінієва компанія Америки»,
скорочено Alcoa.
Можна сказати, це одна з найстаріших,
найбільших та шанованих корпорацій у Сполучених Штатах.
Різноманітна продукція на різних ринках.
Крила для літаків.
Алюмінієві панелі в автомобільній галузі.
ФОНДОВА БІРЖА НЬЮ-ЙОРКА
Дуже велика на фондовому ринку.
Існувала думка, що поділ компанії призведе до зростання вартості акцій.
Arconic: Інновації, розробка.
Так з'явилася Arconic.
Arconic була підрозділом Alcoa, і їхній французький підрозділ
займався продажем AКM-панелей для Гренфелл-Тауер.
Поки слідчі оцінюють збитки,
у центрі уваги опинилася одна компанія. Arconic.
Саме вона виготовила ці алюмінієві панелі.
Її видно за кілометри...
Коли сталася пожежа, і я дізналася, що до цього причетна Arconic,
пам'ятаю, що я подумала:
«Сподіваюся, там немає поліетиленових панелей».
Оскільки їх виготовляють з нафтопродуктів,
вони загоряться і горітимуть дуже сильно.
Тож у багатоповерхівці,
якщо там використані легкозаймисті матеріали,
у людей немає часу на евакуацію.
Тут спали сім'ї.
Дехто так і не зміг вибратися.
А потім
в новинах сказали, що там були поліетиленові панелі.
Як їх продали?
Чому їх продали? У Північній Америці ми б на таке не пішли.
Як це сталося?
За кожним вікном – чиясь домівка. Багато з них повністю знищені вогнем.
Коли мені запропонували Гренфелл, я трохи боявся жити у багатоповерхівці.
Але тато часто казав мені: «Коли ти зайдеш у будинок, то зрозумієш,
твій він чи ні».
У Гренфелл-Тауер, 134 у мене це відчуття з'явилося.
Я справді в нього закохався.
Я був на роботі. Подзвонила Андрея.
Сказала: «У мене є новини».
Я погодився.
Ми збиралися створити дім. Наш постійний дім.
Мені було два або майже два роки, коли ми туди переїхали.
Тому я кажу, що Гренфелл був моїм домом.
З вікна своєї кімнати я бачила «Лондонське око».
У якомусь сенсі мені пощастило, бо у нас був панорамний вид,
і, звісно, не багатьом таке випадає.
Нічого собі.
33 ХВИЛИНИ ПІСЛЯ ПОЧАТКУ ПОЖЕЖІ
Отже ми спали.
Ти спиш і чуєш постійний шум.
І тебе будить не один звук, а постійна метушня.
І саме тоді нам почали стукати в двері сусіди. Бах-бах.
Андрея встала, щоб відчинити двері.
Це були Хелен та її дочка Лулія.
Вони сказали: «Пожежа!»
Я сказав: «Заходьте. Розберемося, що трапилося».
Пам'ятаю, мене розбудила сусідка,
і я подумала, що це дивно.
Чого ти прийшла посеред ночі?
Я дуже розгубилася.
І тут вона сказала мені про пожежу.
Моя сестра Меган ще спала. Я спитала маму, чи варто її будити,
а мама сказала: «Ні, ще ні. Раптом немає потреби».
Я думала, пожежа обмежиться тією квартирою, і все.
Я намагався виглянути з вікна 21 поверху.
Але бачив лише ліхтарі пожежників.
Так, я гадав, що все буде добре. Я зовсім не відчував небезпеки.
Власне, я досі
не розумів масштабів пожежі.
Є хтось з пожежників? Прийом.
Я знав, що треба знайти цю дівчинку, Джессіку.
Я дуже хвилювався,
бо всюди був дим, а дівчинка там сама.
Збіг сходами.
Не пам'ятаю, чи зустрів мешканців або пожежників.
Дістався першого поверху.
Прийом.
І там вже був повний хаос.
Багато розмов по рації.
Підтвердьте, де ви перебуваєте...
Пожежники в масках чекали на наказ.
Підрозділи, до роботи. Доповідайте.
Я взяв дихальну маску.
Забіг у будинок.
Я побачив двох пожежників зі своєї частини
і сказав їм, що Джессіка на 20 поверсі,
і нам треба туди, щоб вивести її.
Ми шукали 176-ту квартиру.
Двері були прочинені.
Квартира була наповнена димом.
Ми двічі її обшукали.
Ми кричали, стукали. Ми робили все, що могли.
Але ми її не знайшли.
Ми дуже сподівалися, що вона пішла з квартири
і спустилася вниз.
Вони махають ліхтариками!
Так, я на це сподівався.
Там хтось махає ліхтариком! Ви можете їм допомогти?
У Британії є правило «Залишатися на місці».
Вважається, що будівлі зведені таким чином,
що дві години пожежа не виходить за межі квартири.
Лондонські пожежники сліпо вірили в правило «Залишатися на місці»
і в те, що в британських висотках пожежа не поширюється на інші квартири.
Але о 1:30 ночі
вогонь почав проникати в десятки квартир по всьому будинку.
Запалали десятки окремих квартир.
Попри те, що відбувається в будинку, людям кажуть залишатися на місці.
Я лежав у ліжку
і почув димовий датчик сусіда.
А через п'ять хвилин я почув крики,
і о цій порі серед ночі це було геть ненормально.
Моя перша думка була: «Нас вчили залишатися на місці.
Певно, я лишуся в квартирі та викличу пожежників».
Але в цю мить задзвонив мій мобільний.
Це був сусід з нижнього поверху,
якому вже вдалося вийти з будівлі.
І він закричав на мене. Він дуже сильно кричав:
«Тікай! Вибирайся з будинку!»
Він це сказав так переконливо,
що я вмить вирішив, що треба йти.
Потім я долучився до невеликої юрби, де були мешканці та перехожі.
Пожежа була страшною.
В житті не бачив нічого страшнішого.
Коли я вперше дзвонив у пожежну службу, здається, я був ще спокійним.
Не хотілося, щоб дівчата бачили мій страх чи переляк.
Отже ми в 183 квартирі на 21 поверсі.
Я зі своєю вагітною дружиною.
Андрея була на сьомому місяці вагітності хлопчиком.
У неї астма.
Пам'ятаю, нам пообіцяли надіслати допомогу.
Я сказав дівчатам приготуватися,
бо ми збиралися вийти, коли вони постукають у двері.
Я знаю, що тато дзвонив їм кілька разів.
Нам казали залишатися всередині.
Але вогонь наближався, тож це було безглуздо.
Так, там є рух.
Я пам'ятаю ми з мамою постійно казали йому:
«Подзвони їм ще».
- Боже! - Як їм допомогти? Благаю!
- Боже! - Можете їм допомогти?
Головна причина трагедії Гренфелла – займисте облицювання.
ОСЛО, НОРВЕГІЯ 2007 РІК
Облицювання від Arconic, транснаціональної корпорації.
У вересні 2007 року
менеджер з маркетингу Arconic Джерард Сонтаг
відвідав промислову конференцію в Норвегії.
На конференції була доповідь
про алюмінієвий композитний матеріал.
Про небезпеку цього продукту.
Власне, його порівняли
з цистерною бензину ззовні будівлі.
ПОВЕДІНКА ПІД ЧАС ПОЖЕЖІ
Яснішого та суворішого попередження годі й уявити.
В залі сидів один з керівників Arconic,
слухав цю доповідь.
Він повернувся дуже наляканий,
адже знав, що Arconic продає легкозаймистий різновид АКМ.
Він написав пряме попередження керівництву про те,
що пожежа із цим матеріалом вб'є 60–70 людей.
І це попередження було зроблено в 2007 році за десять років до Гренфелла.
Але, на жаль,
це попередження було для них зайве.
Бо Arconic вже тестувала ці панелі, але тримала результати в таємниці.
Arconic провела два тести.
Один з них тестує панелі, прикріплені до стіни
і забиті заклепками.
Інший тестує панель, зігнуту у формі літери L,
яку потім повісили й причепили на рейках, які тримають її на будівлі.
Це так звана «касетна форма».
Різниця між заклепками та касетами здебільшого естетична.
З'ясувалося, що касетний тип AКM через свою зігнуту форму
сприяє скупченню палаючих часток.
Це спричиняє велике полум'я знизу касети, і так відбувається з кожною касетою.
Вона горить у десять разів швидше.
Вона виділяє в сім разів більше тепла. Утричі більше диму.
Arconic замість того, щоб зробити висновки
і подбати про безпеку людей зі своїми продуктами,
зробила навпаки. Шкода, що в компанії не вжили заходів.
У 2011 році Arconic провела ще один тест панелей АКМ.
Почалася швидка й велика пожежа, яку необхідно було зупинити.
У той час технічним менеджером Arconic був Клод Верле,
і, за іронією долі, він був ще й волонтером-пожежником.
Лабораторія надіслала Клоду такий лист:
«Вітаємо, пане Верле. Ми перевірили ваші панелі.
Примітка.
Відпадали великі шматки панелі,
вогонь по всій поверхні досяг критичних значень,
що призвело до припинення тесту».
Якщо продукт не проходить тест,
ви припиняєте його продаж або й виробництво.
Ніяких поставок клієнтам.
Ігнорувати це неприпустимо.
Нічого не змінилося. Їх і далі продавали.
У внутрішньому листуванні Arconic писали:
«Результат тесту панелі — F».
Не підлягає класифікації через низьку якість.
А потім слово «Ой».
РЕЗУЛЬТАТ РАНКОВОГО ТЕСТУ ПОЛІЕТИЛЕНУ В КАСЕТАХ — F!
ОЙ...
Вони дізналися, що певна форма панелі
призведе до жахливих наслідків під час пожежі.
І, на жаль, панелі саме цієї форми використали
у Гренфелл-Тауер.
Я дуже любив пити каву
біля свого вікна в Гренфелл-Тауер
і слухати різну музику з братом Мохаммедом.
Це були дуже спокійні часи.
Будинок виглядав гарно.
Я вирішив: «Добре, це хороше місце. Поселимося тут».
Ми з моїм братом Мохаммедом переїхали у цю квартиру
у вересні 2016 року.
У нас з Мохаммедом лише рік різниці.
Ми були дуже близькими.
Він був мені не лише братом, а й найкращим другом.
Я вступив до університету. Мій брат Мохаммед теж.
Потім ми знайшли роботу.
Ми були щасливі разом. Ми були щасливі в тій квартирі.
ЧЕРЕЗ ГОДИНУ ПІСЛЯ ПОЧАТКУ ПОЖЕЖІ
Тієї ночі я почув якийсь шум.
Люди на вулиці кричали. Машини швидкої допомоги, поліцейські машини.
Я одразу вийшов з кімнати, і щойно я вийшов з кімнати,
я побачив брата в коридорі. Він сказав: «Омаре, я чую запах диму».
Ми були в піжамах. Ми сказали: «Ходімо».
Ми відчинили двері
і були шоковані кількістю диму в коридорі.
Ми підійшли до вікон. Ми кричимо людям:
«Гей! Допоможіть!»
Поліція чи пожежники сказали нам: «Стійте там, ми йдемо до вас».
Ми такі: «Добре, вони щось роблять,
вони прийдуть до нас і виведуть
або дадуть щось, щоб захистити нас, щоб ми вийшли».
Ми приїхали з Сирії,
і я вважав, що це правильне місце, щоб жити у Великобританії безпечно.
За роки до пожежі
чимало організацій тиснули на уряд щодо змін будівельних норм безпеки.
Особливо через пожежу у 2009 році
у Лаканал-Хаус у південному Лондоні.
Пожежники прибули до будинку за кілька хвилин,
але вогонь був такий сильний,
що до тіл шести жертв вони дісталися лише за кілька годин.
Серед жертв — двоє дітей і немовля.
Ця пожежа була швидкою, дуже стрімкою та лютою.
Для зведення цього будинку використовувалися легкозаймисті матеріали,
що сприяло швидкості розповсюдження вогню.
Лаканал-Хаус міг стати поштовхом для покращення
пожежної безпеки в нашій країні.
Наша група зустрічалася з багатьма членами парламенту.
Ми домагалися змін як тільки могли, ледь не зупиняли їх у коридорах,
хапаючи їх за руки чи навіть смикаючи за комір.
Мені треба було довести, що чинні протипожежні норми
не відповідають вимогам.
Вони були погано розроблені
та містили фактичні помилки.
Ти починаєш документ спочатку, потім відкриваєш у кінці,
потім десь посередині. Це було просто жахливо.
Після пожежі у Лаканал-Хаус провели слідство,
після якого коронер написала листа уряду
і Лондонській пожежній службі із закликом до змін.
Вона писала, що треба вчити операторів.
Пожежники мали відпрацювати гасіння неконтрольованих пожеж
у висотних будинках.
Уряд мав визначити, коли правило «Залишатися на місці» перестає діяти.
«ЗАЛИШАТИСЯ НА МІСЦІ»
Чимало людей ховалося у ванних,
і коли вони дзвонили 999, то чули фатальну пораду: «Залишайтеся на місці».
Тепер я розумію,
що, якби їм порадили вийти раніше,
можливо, вони б вижили або їх би врятували.
Ось він. Лист. Чорним по білому. Все ясно.
Лист коронера Лаканал-Хаус до уряду був дуже важливим,
але, на жаль, він надійшов у дуже невдалий час.
Одна з головних цілей цієї коаліції —
значно зменшити кількість правил...
ДЕВІД КАМЕРОН ПРЕМ'ЄР-МІНІСТР, 2010–2016
...бо вас наче тримають за ідіотів.
У нас буде новий порядок. Будь-який міністр мого уряду,
який хоче ввести правило, спершу має скасувати старе.
Відсьогодні: одне вводимо, два скасовуємо.
Ви маєте скасувати два правила, якщо хочете ввести нові.
Одна з головних політичних ідей Девіда Камерона – дерегуляція.
Він вважав, що держава не має диктувати
приватному бізнесу, що йому робити.
Наша мета — не заважати вам. Тож буде дерегуляція і зниження податків.
Надмірне регулювання створило враження, що ми маємо право на життя без ризику.
І він фактично
заборонив нові норми пожежної безпеки,
хоча вони були необхідні.
Як сказав прем'єр-міністр, ми залучимо найкращих...
ЕРІК ПІКЛЗ ДЕРЖСЕКРЕТАР — ГРОМАДИ
...держслужбовців,
щоб покінчити з бюрократією.
Ерік Піклз був найвищим посадовцем,
який займався житлом, плануванням, будівельними нормами
і певний час протипожежною безпекою.
Ліквідуючи втручання, нав'язливі закони та правила,
ми можемо зробити більше за менші гроші.
Він хотів зменшити регулювання бізнесу.
А коронер просила їх посилити регулювання.
І у внутрішньому листуванні держслужбовець написав:
«Закон вимагає від нас дати відповідь коронеру,
але ми не повинні робити те, що вона каже».
Він висловився так:
«Ми маємо лише відповісти. Нам не треба цілувати її зад».
Цим чиновником був Браян Мартін.
Добрий день.
Він був колоритною фігурою.
У нього були цікаві манери.
Він славився складним характером.
Я пішов на держслужбу не тому, що хотів багато працювати,
тож я був вражений, бо відтоді ми лише цим і займаємося.
Браян Мартін мав більше влади, ніж більшість парламентарів.
Він був контактною особою від уряду, тож усі йшли до нього.
Він відповідав за будівельні норми
у сфері пожежної безпеки.
Зверху стратегічний відділ.
Я б хотів пояснити, що вони роблять. Та ще не з'ясував.
Але вони дуже зайняті стратегією.
Щоб спонукати Браяна Мартіна до змін,
ми спитали, що має статися.
І він сказав мені,
що уряд нічого не зробить, поки не буде смертей.
І він нібито сказав моїм колегам: «Покажіть мені тіла».
1 ГОДИНА 12 ХВИЛИН ВІД ПОЧАТКУ ПОЖЕЖІ
Браво-нуль-один, повідомлення для пожежників.
Там лишився сліпий чоловік. Прийом.
Мені повідомили люди, що вони розмовляють з мешканцем
на сьомому поверсі. Там багато диму.
Кол-центр пожежної служби перевантажений.
Оператори ніколи не стикалися з такою кількістю дзвінків.
Вогонь щойно потрапив у квартиру.
У квартирі двоє дорослих і двоє дітей.
Дзвінки перенаправляють в інші кол-центри.
Так буває, коли надходить багато дзвінків одночасно.
Жінка застрягла на 11-му поверсі. Десятий поверх. Схоже, людина заблокована.
Але всі оператори дають стандартну пораду
для мешканців висоток: «Залишайтеся на місці».
Ще одна людина заблокована.
Люди застрягли на 10-му і 11-му поверхах.
Жінка і троє дітей.
Після пожежі в Лаканал-Хаус
вони мали б зрозуміти, що для висоток це правило не працює.
Його дружина зі мною. Вона щойно говорила з ним. Він досі в квартирі.
Усе дуже гаряче на дотик.
А телебачення вони не дивляться.
Телевізор є, але він вимкнений.
Отже у них немає змоги побачити
картину того, що відбувається в Гренфелл-Тауер.
У них на екрані лише рядок інформації:
«Кухня на 4 поверсі, частково у вогні».
Двадцять другий поверх, жінка і троє дітей.
Двоє дорослих не можуть вийти.
Мешканці заблоковані на 11-му, 10-му і, здається, на 15-му поверсі.
П'ятеро застрягли на 17-му поверсі.
-16-й поверх. - 18-й поверх.
Двадцять другий поверх.
-Сімнадцятий. - Одинадцятий поверх.
Жінка і, можливо, двоє дітей.
Троє дітей, прийом.
Я не пам'ятаю, в якому місці я вперше побачив будинок.
Але він був ліворуч. Пожежа охопила один бік будинку.
Як це могло статися?
Не пам'ятаю, щоб я до того був у Гренфелл-Тауер.
Я не знав плану.
Я думав лише про те, щоб зайти й зробити, що можливо.
Нас здивувало, що там дуже вузькі сходи.
Пожежники спускалися з потерпілими.
Вони кричали: «Потерпілий!» Почувши це,
ти відступав у кут із балоном за спиною
і звільняв для них місце.
Люди, що спускалися, плакали, кашляли, хрипіли.
Хтось у свідомості, хтось ні.
Це був повний хаос.
Схоже... ніхто не був до цього готовий.
Трохи згодом з'явилися пожежники.
Ми спитали: «Гаразд, ми йдемо?»
Він відповів: «Ні, перейдіть
у сусідню квартиру. Ми до вас повернемося».
Пам'ятаю, я зайшов у ту квартиру
і побачив багато людей.
Там був і мешканець квартири з родиною.
Я побачив Зейнаб.
І її сина.
Деніса.
А ще були ми з братом.
Мохаммед приніс Коран з нашої квартири.
Деякий час він читав Коран.
Він сказав: «Це допоможе». Це давало йому силу.
Але ми не розуміли, що буде далі.
Я хотів одного — щоб мене врятували.
Андрея була на сьомому місяці.
А ще у неї астма, і у Меган теж.
Мені потрібна була якась дихальна маска, щоб ми могли піти.
Пам'ятаю, тато наповнив ванну водою
і поклав туди купу рушників, щоб вони були мокрі.
Щомиті все ставало гірше. І коли я відчинив двері,
щоб подивитися, там був лише дим.
Чому ти плачеш?
Ти плачеш.
Дим був дуже густий, чорний.
Щоразу, коли я відкривав двері і намагався дихати,
виникало просто блювотне відчуття. Якийсь хімічний сморід.
Дим від пластику особливо токсичний.
Він задушливий.
Вдихаєш щось, від чого миттєво стає погано.
Ти швидко знепритомнієш.
Ти втрачаєш свідомість.
І ти не розумієш, що втрачаєш свідомість.
Дим ставав густішим.
Це був брудний дим. Це був дуже брудний дим.
Я вже не бачив власних рук. Ліхтарі взагалі не допомагали.
Нам було дуже гаряче. Це вже був дуже сильний жар.
Ми не розуміли, чому там було так спекотно.
Я нічого не розумів.
Нещодавно цей будинок облицювали
в межах муніципальної програми.
Його обшили пластиковими панелями, щоб виглядало охайніше, краще.
Є підозра, що така конструкція могла бути небезпечною.
Усе добре. Їх попередили. Просто стежте, щоб ніхто не пройшов.
Мій брат Реймонд, він же Мозес,
жив на 23-му поверсі у квартирі 201.
РЕЙ «МОЗЕС» БЕРНАРД МЕШКАНЕЦЬ ГРЕНФЕЛЛА
Він був дуже зухвалим.
З чудовою посмішкою.
Коли він тобі посміхався, ти танула від його посмішки.
Рей виріс у Тринідаді.
Він приїхав до Британії, коли йому було 16 років.
Він захоплювався музикою каліпсо.
Так, він був зіркою карибського карнавалу,
але згодом вік та артрит взяли своє,
і йому вже було не до цього.
Він жив у Гренфелл-Тауер понад 30 років.
Сидячи в парку...
Я займалася справами Рея,
тож я або писала, або дзвонила в керуючу компанію,
що займалася будинком.
Якби мені довелося описати свої стосунки від імені брата
з окружною радою чи керуючою компанією, я б сказала, що це був жах.
Зрештою, він платив, щоб там жити.
Це був не подарунок. Він жив там не безкоштовно.
До нас ставилися як до пустого місця.
Дивилися майже як на робітничий клас чи бідноту.
Але це взагалі неправда.
У нас жили ІТ-консультанти, були люди, які працюють в медицині,
були вчителі, були архітектори.
Там жили не бідняки, а трудяги.
Гренфелл-Тауер знаходився у Кенсінгтоні.
Навіть для Лондона це незвичайне місце.
Кенсінгтон — і один з найбагатших районів Лондона,
і один з найбідніших.
Для багатих мешканців району цей будинок був більмом на оці.
Гадаю, він стримував ціни на житло.
Гренфелл-Тауер збудували у 1970-х,
але рада за ним не доглядала.
Там не було капітального ремонту.
Будувалися нова шикарна школа і центр дозвілля,
але поруч була висотка, яка виглядала не дуже добре.
Вони писали у внутрішніх листах,
що, можливо, було б непогано обшити Гренфелл-Тауер.
бо тоді будинок не виглядатиме «бідним родичем».
Планувалося обшити будинок і поставити нові вікна.
Вікна вже не виконували свою функцію.
- Обшивка стала для нас несподіванкою. - Я не знала, що це називається обшивкою.
- Я навіть не чула такого слова. - Так.
ГРЕНФЕЛЛ-ТАУЕР ПРОЄКТ РЕКОНСТРУКЦІЇ
Коли архітектори проєктували облицювання,
вони вказали оцинковану панель.
Вона не горить. Вона зроблена з металу.
Я був майже на всіх дорадчих зборах.
Нам ніколи не показували реальних зразків обшивки.
Рада вийшла на ринок, щоб знайти найдешевшого підрядника.
Зрештою вибір зупинили на компанії Rydon.
Під час реконструкції ми з Реєм часто говорили,
і він часто казав мені: «Якість робіт дуже низька».
Мене та інших мешканців, які ставили питання,
називали бунтівниками.
Ми висловили занепокоєння одному з старших менеджерів Rydon
і спитали: «Вам би сподобалося, якби таке робили у вас вдома?»
Він повернувся до нас і сказав:
«Якби я отримав це задарма, я б був не проти».
Цей коментар показує, як до нас ставилися
Rydon, керуюча компанія та місцева влада.
Нас вважали дармоїдами, що отримують все задарма
і нічого не заслуговують. Тож замовкніть і дайте нам працювати.
Під час ремонту керуюча компанія з обслуговування житла Кенсінгтона і Челсі
вела перемовини з Rydon
про шляхи максимальної економії на роботі.
Де ще можна зекономити?
І перше, на чому вони заощадили кошти, —
вони замінили ту оцинковану панель
на найдешевший матеріал, який знайшли.
А найдешевшим матеріалом
був алюмінієвий композит із прошарком з чистого поліетилену.
І Arconic продала обшивку для Гренфелл-Тауер.
ПОЖЕЖА В БУХАРЕСТІ
Я дізнався, що в 2009 році була пожежа в офісній будівлі в Бухаресті.
І це насторожило технічного менеджера Клода Верле,
бо та будівля була обшита AКM.
Він знайшов фото цієї пожежі в інтернеті і відправив її керівництву.
Після пожежі в Бухаресті ці попередження звучали ще не раз.
Галузь була стурбована кількістю пожеж у висотках,
бо чимало з них були обшиті таким же матеріалом.
Була ще одна пожежа, цього разу у Франції.
На жаль, там були жертви.
Тоді загинула жінка з інвалідністю.
МЕЛЬБУРН ЛИСТОПАД 2014 РОКУ
ДУБАЙ ЛЮТИЙ 2015 РОКУ
У Франції відбулися зміни. Там ввели
заборону на продаж легкозаймистих видів панелей.
Інші країни Європи запровадили схожі зміни.
Але Клод Верле вважав,
що можна й далі працювати на ринках, де немає таких обмежень.
І, на жаль,
на британському ринку обмежень не було.
У внутрішніх імейлах Arconic писали,
що в Англії з цими панелями можна робити що завгодно.
Під час ремонту Гренфелла використовували поліетилен.
Існував також FR-матеріал, який був вогнестійким.
У Північній Америці FR був обов'язковим для деяких будівель.
Зокрема, у будівлях вище двох поверхів
мав бути FR.
Нарешті у 2016 році ремонт завершився,
і рада була задоволена своєю роботою.
У пресрелізі йшлося про дивовижне покращення фасаду будівлі
після встановлення облицювання.
Але тепер ви отримали 120 квартир, вкритих легкозаймистим пластиком.
Я не вважала, що будинок потребує якогось ремонту.
Це була просто бетонна висотка.
І в цій бетонній висотці я відчувала себе в безпеці. Тож, знаєте,
на мою думку, безпека мала бути важливішою за зовнішній вигляд.
Я бачила, як працює Arconic,
і мені важко повірити, що ніхто не знав,
що ці панелі підуть на цей конкретний будинок.
Це було б на два фунти за квадратний метр більше.
На весь будинок це десь 5 000 фунтів.
Якщо розділити на квартири, десь 40 фунтів на квартиру
за безпечніший варіант.
Оскільки головним було заощадити
та взяти найдешевше, це навіть не розглядалося.
Десь 40 фунтів на квартиру.
Першою мені подзвонила подруга.
Вона сказала: «У будинку пожежа. Де Рей?»
Нам невідомо, скільки в цьому будинку людей...
Я спустилася вниз, увімкнула телевізор
і лише тоді зрозуміла, що відбувається.
Я намагалася додзвонитися, але він не відповідав.
Пам'ятаю, що тоді думала лише про одне:
«Сподіваюся, квартиру Рея не зачепило.
Сподіваюся, з Реєм усе буде добре».
Я пішла на Ледброк-Гроув.
Це було просто пекло.
Але я щиро вірила, що пожежу загасять.
Бо...
це Велика Британія.
1 ГОДИНА 53 ХВИЛИНИ ПІСЛЯ ПОЧАТКУ ПОЖЕЖІ
Щодо мешканців, які досі в будинку, вони радять,
якщо хтось на зв'язку з тими, хто досі в квартирі,
нехай пробують вийти або вибратися будь-яким іншим способом.
Наказ «Залишатися на місці» скасовано в диспетчерській о 2:35,
на місці події — о 2:47.
На цей час понад 100 людей досі перебувають в Гренфелл-Тауер.
Пам'ятаю виступ старшого офіцера перед пожежниками.
Він був схожий на бойовий клич.
«Слухайте, такого з нами ще не було.
Але там є живі люди,
і нам доведеться наразити вас на велику небезпеку».
Ми гадки не мали, де ми.
Ми кликали людей, але нам ніхто не відповідав.
Спалахи світла від ліхтарів, хтось ходить поруч.
І раптом
з'явився пожежник з жінкою, яка була без свідомості.
Він був сам з нею. Він був помітно засмучений.
Тож ми її схопили.
Ми весь час спотикалися, несучи її.
Було дуже важко встояти.
Ми винесли її на перший поверх і передали парамедикам.
Чекати було нічого.
Треба було повертатися назад і рятувати людей.
Щоразу, коли ви вдихали дим, ви ніби вдихали смерть.
Дехто відкривав двері, щоб спробувати врятуватися.
Пам'ятаю, що сусід дуже хвилювався за свою сім'ю,
тож він почав зв'язувати простирадла.
Він зробив мотузку зі своїх ковдр і спустив її вниз.
- Там ще один чоловік. - Просто ловлять.
- Брате. - Щойно ловили собаку.
Він хотів спуститися простирадлами з вікна. Він дійсно спробував.
Ми з братом були дуже налякані. І ми одразу затягнули його назад.
Діти плакали, кричали.
Я пам'ятаю, як Зейнаб плакала і...
І люди були дуже...
Вони бігали по квартирі налякані, не знаючи, що робити.
Але ми сподівалися, що пожежники повернуться.
Мені сказали, що на деяких поверхах вогонь був дуже сильний,
і мешканці піднімалися вище.
Мешканці дзвонили в двері Рея,
і на той момент в його квартирі диму було мало.
Він впустив до себе багато людей. Це були жінки й діти.
Рей мав інвалідність,
але ніякого плану евакуації осіб з інвалідністю з Гренфелл-Тауера не було.
Він бачив чорний дим щоразу, коли відкривав двері.
Але він їх впускав. Він давав їм притулок.
Я думаю, Джессіка разом з дорослими, мабуть,
пішла в квартиру Рея.
Джессіка вчилася в одній школі з моєю онукою.
Вона знала Рея і знала, що з Реєм буде в безпеці.
Я знову зателефонував у пожежну службу. Що відбувається?
Де пожежники, які нас врятують?
Мені сказали: «Ми говорили, ви вже дзвонили».
Я сказав: «Я вже чотири рази вам дзвонив».
Так, скільки людей там зараз?
Шестеро. Троє дітей, троє дорослих.
Ми не можемо вибратися, будинок весь в диму.
Не можете вийти. До того ж у вас діти.
Так.
І от через хвилину-другу після дзвінка
я зазирнув у свою спальню, і раптом моє вікно запалало
і вогонь кинувся на мене.
Чорт, вогонь вже тут.
-Так. - Принеси мокрі рушники.
Виводьте сім'ю на вулицю.
-Ми пробуємо. Принесіть рушники. - Тримайте телефон поруч.
-Я залишуся на лінії, добре? - Добре.
Добре. Візьміться за руки. І візьміть якомога більше мокрого одягу...
Тож усе...
усе відбувалося дуже швидко.
Ми накрилися ковдрою, яку тато поклав у ванну, і...
Я схопила собаку.
І ми побігли до сходів.
Так. Ходімо, дівчата. Швидше.
Умови на сходах були жахливі.
Я кашляв. Сильно блював.
-Не зупиняйтеся. - Не зупиняйтеся.
Швидше, дівчата.
-Не зупиняйтеся. - Послухайте мене...
Я не знав, де вони. Я думав, що вони переді мною.
...ідуть до вас.
Рухайтеся.
-Гаразд. - Ідіть...
Тато йшов за мною.
Я постійно чула його голос позаду.
Він постійно кричав: «Не зупиняйтеся, ідіть».
Просто рухайтеся, добре?
І я пам'ятаю...
пам'ятаю, що наступала на багато тіл.
А потім з якогось моменту я більше не чула тата позаду.
Здавалося, що він
далеко переді мною.
Десь внизу на сходах.
Я не чув голосів, ніхто до мене не звертався,
допоки Луана не сказала: «Тату!»
У той момент я збагнув, що їх попереду немає.
Вони були за мною.
Пам'ятаю, я сказала: «Я більше не можу».
Я не можу йти далі.
Пам'ятаю, що поклала собаку на сходи,
бо не могла її нести.
Це все. Це... все, що я пам'ятаю, бо...
мабуть, я знепритомніла.
Раптом настала повна пітьма.
Так, слухайте мене. Гаразд?
-Вам треба подумати, де... - Мені треба нагору.
-Вам треба піти і знайти... - Треба їх знайти.
Вам треба повернутися нагору і знайти своїх дівчат.
Боже мій.
Вони дали людям померти. Дідько.
Раптом наші вхідні двері відчинилися.
Спершу я побачив пожежника.
Потім побачив, що наш сусід із сім'єю виходить.
Потім пам'ятаю, що хтось потягнув мене за комір
або футболку і повів мене геть.
Я відчув, що я на сходах.
Мене хтось штовхав, казав мені рухатися.
Я не хотів рухатися, бо шукав брата
і всіх інших, і я нічого не бачив.
На третьому поверсі я знову побачив світло.
Унизу я одразу почав озиратися у пошуках брата.
І я його не бачив.
Я йому подзвонив. «Де ти, Мохаммаде?»
Він сказав: «Омаре, де ти?»
«Мохаммаде, вони прийшли до нас. Мене вивели.
Я думав, тебе теж виводять».
А він: «Ні, я нікого не бачив. До нас ніхто не приходив.
Я досі тут із Зейнаб і її сином».
Я спитав: «Ви досі там?» Він сказав: «Так».
Я пішов до пожежників. Сказав їм:
«Мій брат. Зейнаб. Вони досі там.
Будь ласка, ви йдете нагору?» Мені всі кажуть: «Так».
Я знову спустився на перший поверх будинку.
Там був чоловік, він телефонував. Він щось дуже емоційно кричав.
«Там моя дівчина», — каже він. «Там моя дівчина!
Я з нею розмовляю».
Я взяв його телефон. Сказав: «Привіт, я Кріс».
Вона каже: «Я на 14 поверсі з дворічним сином.
Мене звати Зейнаб, а мого сина — Джеремія». Я сказав: «Добре».
«Ми йдемо. Ви не зможете вийти звідти. Ми за вами прийдемо».
Я чую, як Джеремія плаче.
Я підійшов до керівника операції.
Кажу йому: «Можна на 14 поверх?»
І він мені каже: «Тепер... ми вже не можемо пройти вище 12-го».
Я говорив із Зейнаб 25–30 хвилин.
Джеремія, він більше не плаче.
І ось в якусь мить...
вона сказала мені, що...
Джеремія мертвий.
Вона сказала: «Джеремія мертвий.
Мені нема чого тут робити. Я хочу бути з сином».
Я сказав: «Годі, Зейнаб.
Є люди, які тебе люблять і чекають на тебе, розумієш?
Ти маєш вибратися з будинку». І я постійно кажу їй: «Ми йдемо».
Мені здалося, що я почув її крик.
Просто нізвідки.
А потім... тиша.
Я ще хвилин п'ять не вимикав телефон, про всяк випадок.
Я говорив з братом по телефону. Він молився і розмовляв зі мною.
В останній нашій розмові він сказав:
«Омаре, я помираю.
Я тут помираю, це кінець.
Я бачив, як на моїх очах померли Зейнаб і її син.
І Деніс теж.
І я помираю, Омаре».
Брат прощався зі мною.
Тримайся за поручні! Давай, Луано!
-Спускайся з... - Меган, Луано, ходімо!
Ходімо, дівчата.
Ну ж бо!
У ту мить я зрозумів, що Луана
знепритомніла.
Я подивився між поручнями на сходах і побачив світло.
Дуже слабке, але світло.
Я подумав, що це пожежник.
Я швидко побіг і крикнув: «Там нагорі моя донька».
Мені треба піти нагору і їх забрати.
Мені треба їх забрати! Мені треба... Ні...
Я пішов з ними нагору,
і інший пожежник схопив мене ззаду:
«Ні, вам треба йти. Ідіть вниз».
Я бачив, як виносили Луану,
але...
Я не знав, де моя дружина. Не знав, де Меган.
Я знаю, що Хелен і Лулія змогли вибратися.
Вони передали мене поліції.
Вони сказали: «Нічого не обіцяємо, але там вагітна жінка.
З нею дитина».
Я ще навіть її не побачив, але...
Зітхнув з полегшенням.
Потім швидко обернувся і побачив, що Андрея сидить біля дерева,
а поруч з нею Меган.
Андрея спитала: «Де Луана?» Я знав, де Луана.
Вона була неподалік.
Її реанімували.
Потім нас всіх разом посадили в машину швидкої.
Я опритомніла вже в швидкій,
і лише я лежала на ліжку.
Знаєте, я все думала: «Чому саме я на цьому ліжку?
Я тут не найважливіша. Краще б подбали про мою маму».
Звісно, адже вона тоді була вагітна.
А потім я знову заснула.
Ось так.
Поліція підтвердила, що багато людей травмовано
і евакуація триває.
Наразі загинуло 12 людей. Ще понад 70 травмовані.
Ми тут вже п'ять з половиною, майже шість годин,
і жоден поліцейський,
жоден представник від нашого орендодавця
або місцевої влади до нас не прийшов.
Тут є люди, які не знають, живі їхні родичі чи мертві.
621, де ви?
Розшукуємо п'ятирічну дитину. Востаннє її бачили у будинку.
Дівчинку в швидкій доставили до лікарні.
Можна розмістити всіх зниклих на одному вікні...
Я приїхала на Ледброк-Гроув десь увечері 14-го.
У нас були фото. Ми їх розвісили.
Це був відчай,
бо не було інформації, куди звертатися,
щоб знайти брата, сестру, мати, двоюрідного брата, кого завгодно.
Де діти?
21 ЧЕРВНЯ 2017 РОКУ
СІМ ДНІВ ПІСЛЯ ПОЖЕЖІ
Через тиждень після пожежі в Гренфелл-Тауер
багато жителів досі скаржаться на відсутність підтримки з боку влади.
Багато хто досі ночує у місцевому спортзалі,
а дехто навіть у своїх машинах.
МЕРІЯ КЕНСІНГТОНА
З місцевої Ради до нас ніхто так і не приїхав.
Хтось нарешті має сказати сім'ям,
що сталося з їхніми близькими, які зникли.
Відставка!
Одразу з'явилося бажання покарати винних.
Гадаю, це було очевидно мешканцям Гренфелл-Тауер,
які втратили родичів, що хтось має за це відповісти. Це не випадковість.
- Чого ми хочемо? - Справедливості!
- Коли? - Зараз!
Дайте відповіді!
Людям потрібні були ясність та підтримка місцевої влади.
Основні права людини, які ми щодня сприймаємо як належне.
Їжа, житло, одяг.
Люди там сидять без їжі, без житла.
Розгублені батьки ходять з фотографіями зниклих дітей.
Допомоги немає.
Багатьох обурює реакція уряду на трагедію.
Кортеж з прем'єр-міністром промчав повз.
Тереза Мей зустрілася з рятувальниками, але не виходила до людей.
Тереза Мей до нас не приїжджає. Вона тут не буває.
Мей має піти!
Чому ви одразу не зустрілися з громадою?
Я не поїхала зустрічатися з людьми одразу,
бо вважала, що найважливіше — забезпечити екстрені служби
ресурсами для їхньої роботи.
Тепер я розумію, що однією з проблем для громади та тих,
хто вижив у Гренфелл-Тауер,
була глухота влади до їхніх потреб,
і я лише погіршила ситуацію, не приїхавши до них одразу.
Сьогодні в Лондоні почалося
публічне розслідування трагедії Гренфелла,
що забрала 72 життя.
Я так швидко ініціювала публічне розслідування, бо вважала,
що з огляду на масштаб цієї трагедії,
важливо дійсно глибоко розібратися в тому, що сталося.
Як головний адвокат розслідування, я мав представляти інтереси громадськості.
Бути допитливим громадянином, який бачить, що сталася жахлива пожежа,
і хоче знати, що сталося і чому це сталося.
Громадське розслідування вивчить події самої ночі,
зокрема реакцію рятувальних служб.
- Я урочисто, щиро й правдиво... - Я урочисто, щиро й правдиво...
Розслідування ускладнювали емоційний аспект
і те, що можна назвати криміналістичними труднощами.
- Лише правду. - Лише правду.
- І нічого окрім правди. - І нічого окрім правди.
Емоційні складнощі виникли одразу,
коли я опитував пожежників, які прибули першими,
про те, що сталося тієї ночі.
Я вирішив піднятися
і дістатися 20 поверху, аби вивести її сестричку.
Я маю показати вам деякий контекст, що стосується ваших свідчень.
Прошу, подивіться сьому сторінку своїх свідчень.
«Я знайшов, як гадав, квартиру 176, але мав увімкнути ліхтарик
і впритул наблизити обличчя до дверей.
Я підійшов до наступної квартири і побачив, що це 175-та».
Ви стукали у двері
або кликали когось, хто міг бути в квартирі 175?
Ні.
- Чи я можу сказати... - Звісно.
Родині з квартири 175,
що я шукав іншу дівчинку.
Я не знав, що там хтось є.
Усе гаразд. Дякую.
Лондонська пожежна служба допустила багато помилок на інституційному рівні.
Були прорахунки і на місці події.
Операція пройшла погано.
Але я думаю, треба також пам'ятати
про біль, який, мабуть, переживає той, хто мав рятувати людей,
але не зміг.
Це дуже важко.
Вже одне це – надзвичайно важкий тягар.
Вітаємо на сьогоднішньому слуханні,
на якому ми заслухаємо свідчення Комісара.
Клянуся Всемогутнім Богом...
До розслідування мене цікавило, чому Лондонська пожежна служба
не винесла уроків з пожежі в Лаканал-Хаус?
І лише правду.
Я дізнався, що Лондонську пожежну службу попереджали.
Ми знали, що будівлі мають обшивку. Нас не вчили гасити палаючу обшивку.
І після всіх наших тренувань
ми повністю покладалися на правило «Залишатися на місці». Аж до Гренфелла.
Власне, у нас не було плану Б.
Це слайд-шоу, підготовлене Лондонською пожежною службою.
Розслідування Гренфелл-Тауер дало багато викриттів
про Лондонську пожежну службу, зокрема про те, що їм було відомо.
І, я думаю, найбільш вражаючим прикладом стала презентація PowerPoint,
де дуже детально розглядалися ризики займання облицювання.
Ви бачили це слайд-шоу, коли його створили?
Ні.
Можете пояснити, чому це трималося в обмеженому колі фахівців ЛПС
- і навіть ви цього не бачили? - Ні, я не знаю.
Жоден з пожежників на місці події не знав про цей ключовий документ.
Раптом стало очевидно, що це інституційна проблема.
Це не про окремих пожежників, які помилялися в ту ніч.
ПОШИРЕННЯ ПОЖЕЖІ НАЗОВНІ
Якби ми приїхали на ту пожежу й могли б розпізнати:
«Це горить обшивка. Ми її не загасимо.
Отже, ніяких спроб, евакуюємо будинок».
Якби ми про це знали, все могло бути інакше.
Мабуть, люди б усе одно загинули. Але чи стільки ж? Я не знаю.
Від початку я найбільше хотів зустрітися зі співробітниками Arconic...
які, попри тестування та застереження, вирішили не знімати цей продукт з продажу.
Я хотів, щоб їх запитали: «Навіщо ви це зробили?»
Arconic— велика міжнародна американська компанія,
але три її співробітника відмовляються давати свідчення.
Як на мене, свідки з Arconic,
які не з'явилися на публічне розслідування —
це просто безхребетні боягузи.
У Великій Британії публічне розслідування може примусово викликати громадян країни,
але не має такої влади щодо іноземних громадян.
Ми не заслухали таких осіб, як Клод Верле, до якого було і є багато питань.
Проте у великому масиві електронних листів,
які надала Arconic,
був лист від Клода Верле, який містив приблизно таку фразу:
«Господи, не повідомляйте результати цих тестів клієнту».
- Боже! - Як їм допомогти?
Керівництво компанії наказує персоналу
тримати в цілковитій секретності справжні протипожежні властивості продукту.
- У тому будинку діти! - Де люди?
Клод Верле в імейлах писав: «Ми небездоганні».
Тікайте з будинку!
Йшлося про великий корпоративний скандал.
...«ПІДЛАШТУВАТИ» ТЕСТИ
Вони знали, що, якщо ця інформація стане загальнодоступною,
їхній товар купувати не будуть.
«НЕБЕЗДОГАННІ»
Ми дізналися, що коли укладали угоду щодо Гренфелл,
одна топ-менеджерка запросила звіт про пожежну безпеку панелей.
З'ясувалося, що ПЕ-обшивка не підходить для будівель вище 12 метрів,
а під час пожежі продукт виділятиме палаючі краплі.
Їй сказали: що вища будівля, то вищою має бути її вогнестійкість.
Їй повідомили, що компанія продала тисячі метрів ПЕ
для Гренфелл-Тауер, заробивши 115 000 євро.
Але питань щодо безпеки не було.
Це темна сторона
корпоративної міжнародної культури,
де прибуток стає настільки важливим,
що на все інше не зважають.
Це компанії, відповідальні за Гренфелл.
Arconic.
Celotex, виробник горючої ізоляції.
Разом з іншою фірмою Kingspan.
Цих виробників різко критикували за матеріали,
використані на будівництві Гренфелл-Тауер.
Під час розслідування мене запросили як тіньового експерта
для постраждалих і родичів загиблих. Я допомагав адвокатам.
Мене попросили швидко продивитися документи.
Виявилося, що у 2005 році Kingspan тестував продукт під назвою K15.
Але продукт, який він продавав, був іншим.
Arconic робить це, Celotex робить те, Kingspan теж.
А де тут гарний приклад?
Покажіть хорошу людину, яка ухвалила правильне рішення
і стала героєм історії. У цій історії немає героя.
Головна причина швидкого розповсюдження вогню в будинку
полягала в наявності ПЕ АКМ обшивки.
Я думав: «Усі звинувачують одне одного!»
Зовнішнє горіння в значній мірі підживлювалося
АКМ-панелями з поліетиленовою серцевиною Reynobond від Arconic.
Якщо всі ці люди праві, тоді ніхто не винен.
У тому й проблема.
Поведінка Celotex та Kingspan,
які запевняли ринок, що їхні продукти можна використовувати у висотках,
стала ключовою помилкою, що спричинила пожежу в Гренфелл-Тауер.
Я не стала б звинувачувати у всьому якусь одну компанію чи людину.
Це системна проблема.
Чому жодна людина не встала й не сказала:
«Ми цього не зробимо. Це не наші методи».
ГРЕНФЕЛЛ НАЗАВЖДИ В НАШИХ СЕРЦЯХ
Гадаю, розслідування виявило, що громадська безпека
була менш важливою, ніж особисте прагнення до наживи.
У мене таке питання.
Чи вірно, що керуюча компанія шукала найдешевшу обшивку,
щоб зменшити загальний бюджет?
Ми не шукали найдешевше.
Ми шукали те, з чим могли отримати дозвіл на роботи.
Стосунки між мешканцями Гренфелл-Тауер і керуючою компанією
справді були поганими.
Це звіт про результати розслідування
давніх скарг, що надходили до керуючої компанії Кенсінгтона й Челсі.
«Деякі мешканці, орендарі та власники
обурені, що керуюча компанія не вирішує їхні проблеми,
попри багаторічні скарги».
Ви знайомі з цим документом?
Не пам'ятаю, щоб мені його надсилали.
А якщо надсилали, не пам'ятаю, щоб розглядав його детально.
Відчувалася нездатність оцінити ситуацію.
Своєрідна апатія, набута сліпота.
Я хочу запитати про скаргу пана Даффарна щодо пожежної безпеки.
Ми написали цей блог у листопаді 2016 року.
«Керуюча компанія: гра з вогнем».
«Страшно про це думати, але "Група активістів Гренфелл"
твердо переконана — лише жахлива подія
з великою кількістю жертв
зможе привернути увагу до зловживань
і недбалого управління цією неефективною організацією».
Ми написали це за пів року до пожежі.
Ваша відповідь на першій сторінці.
«Я вважаю, що блог Даффарна сіє паніку
і може сильно налякати мешканців».
Ми дізналися, що наш блог «Групи активістів Гренфелл»
був заблокований на серверах місцевої ради й керуючої компанії,
щоб персонал не бачив наших дописів.
Я попросив керівника ІТ-відділу зняти блокування, яке вважав недоречним.
Мешканців вважали об'єктом управління,
а не людьми зі своїм житлом.
І я можу уявити, що багато хто з них думав:
«Який сенс? Навіщо взагалі намагатися?»
Коли почалося розслідування,
особисто я був дуже розчарований
через відмову уряду відповідати на будь-які питання про це.
Викликали Браяна Мартіна.
Він відповідав за пожежну безпеку
впродовж майже 20 років до Гренфелла.
«Я сказав йому: "Якщо це станеться посеред ночі,
кількість загиблих буде у 10–12 разів
більше, ніж шість загиблих у пожежі в Лаканал-Хаус".
Браян Мартін відповів мені:
"Де докази? Покажіть мені тіла"».
Ви казали: «Де докази? Покажіть мені тіла»?
Я б такого не сказав.
Браян Мартін міг би вжити більш рішучих заходів щодо пожежної безпеки,
особливо після пожежі в Лаканал-Хаус.
Перейдемо до рекомендацій, надісланих коронером...
Проте він, ймовірно, зайняв більш пасивну позицію.
Приватний коментар, що ви маєте лише відповісти коронеру,
а не цілувати її в зад, показує ваше ставлення до рекомендацій коронера
і вказує, що їх не сприйняли серйозно.
- Ви згодні? - Звісно, це неформальний коментар.
Ми намагалися, але не змогли пришвидшити зміни.
Особисто я відчуваю, що недостатньо зробила,
щоб запобігти такій трагедії...
Так, це те, що мене переслідує.
Вони тоді не хотіли слухати.
Останні кілька місяців я аналізував слідчі матеріали.
Мені стало ясно, що було кілька моментів,
коли я міг щось зробити, щоб цього не сталося.
В результаті саме я став тим місцем у департаменті, де система дала збій.
Гадаю, саме тому ми не змогли цьому запобігти.
І про це я гірко шкодую.
Ви згодні з тим, що система дала збій саме через Мартіна?
Цікаво. Не зовсім.
На мою думку, є й інші винуватці.
Клянуся Всемогутнім Богом, що...
Ерік Піклз був держсекретарем, відповідальним за пожежну безпеку
до Гренфелла.
...нічого окрім правди.
Я вважаю, що кожен, хто дає свідчення на публічному розслідуванні,
має розуміти, що мета дізнання — правда.
І даючи свідчення, люди також мають усвідомлювати,
що, зрештою, розслідування проводиться, бо були загиблі.
Будь ласка, запитуйте все, що вас цікавить,
але хотів би вам нагадати,
що ви обіцяли, що сьогодні вранці ми вже закінчимо...
2-Й ДЕНЬ СВІДЧЕНЬ
...я змінив свій графік, щоб прийти сюди.
У мене дуже напружений день, багато зустрічей.
Але це важливіше за все.
Але я прошу вас розумно використати свій час.
Добре.
Лорда Піклза постійно питали про прагнення консерваторів до дерегуляції
і бажання позбутися правил безпеки в роки, що передували Гренфеллу.
Тодішній уряд,
до того, як я стала прем'єр-міністром, дуже прагнув,
наскільки це можливо, зменшити кількість правил.
Гадаю, розслідування показало, що занадто багато людей
просто не зважали на правила,
можливо, не розуміючи їхньої важливості
для безпеки населення.
Насправді ваше відомство постійно зазнавало впливу дерегуляційної політики,
що призвело до повної відсутності належних перевірок у сфері безпеки життя.
Гадаю, це досить недоброзичливо. І я маю висловитися не надто емоційно.
Я присягався на клятій Біблії!
Я присягався на Біблії.
Я християнин.
У Гренфеллі відбулось ось що — там існували правила,
але, на жаль, вони не були досить ефективними.
Вони не спрацювали як слід,
бо компанії знайшли спосіб їх обійти.
Ми не маємо права забувати. Мова не про...
дерегуляцію — це вводимо, а те скасовуємо.
Зрештою, головне — це безіменні,
здається, 96 людей, які загинули під час пожежі в Гренфеллі.
Ми маємо думати про них.
Як усім відомо, загинуло 72 мешканці Гренфелл-Тауера.
Це катастрофа в Хіллсборо забрала 96 життів.
Ви маєте пам'ятати число 72,
якщо це для вас важливо.
А якщо неважливо, тоді, звісно, ви це забудете.
Сплутаєте з іншою трагедією, де загинули прості робітники.
У кожного з них було своє життя і плани на майбутнє.
Ця пожежа прийшла в їхні домівки ззовні.
І стала, як на мене, вторгненням всеосяжного жаху.
Гадаю, нам треба засвоїти багато уроків.
Одним з ключових питань для мене стало питання про країну, яка вважає,
що існує група людей,
чиє житло само собою
робить їх, у певному сенсі, людьми другого сорту.
І ми бачили це знову й знову.
Влада ставилася до людей як до громадян другого сорту.
Сподіваюся, що після трагедії в Гренфеллі
ми зможемо цього позбутися.
Минуло 312 днів, підготовлено 300 000 документів,
і ось розслідування закінчено.
У звіті голови комісії будуть рекомендації.
Поки що сім'ям лишається тільки чекати.
Щомісяця 14-го числа біля будинку почали
проходити невеликі збори мешканців.
А потім це перейшло в один щорічний марш у день річниці.
Це також протест спільноти:
«Ми ще тут, ми досі чекаємо на справедливість».
Якось я зайшов у соцмережі.
І побачив повідомлення від друга, з яким давно не спілкувався.
А тоді
я збагнув, що шукав їхню племінницю.
Згодом стало зрозуміло, що замість того, щоб спуститися,
вона піднялася нагору, щоб сховатися від диму.
Вона піднялася на верх будинку
і загинула на 23 поверсі.
Весь мій світ розвалився.
ДЖЕССІКА УРБАНО РАМІРЕС 12 РОКІВ
Він поклав жінок і дітей на ліжко.
І він, скоріш за все, помер останнім.
Його тіло знайшли біля підніжжя ліжка,
де він сидів на підлозі.
Тож ми знаємо, і ось чому ми кажемо, що він про всіх дбав.
Він був порядною людиною.
Певно, він дбав про них до кінця.
Я багато думаю про них.
Ти щось дізнався про людей, яких ми втратили та не змогли врятувати.
Ніколи такого не робив.
І це було важко.
ЗЕЙНАБ ДІН 32 РОКИ
ДЖЕРЕМІЯ ДІН 2 РОКИ
У нього не було іншого виходу, крім як спробувати вибратися через вікно.
Він намагався спуститися зв'язаними простирадлами.
Але, схоже, він не зміг дістатися землі,
тож він випав з вікна.
Якщо ти пробуєш стрибнути з вікна — ти втратив надію.
І я дуже гніваюся на всіх, хто винен у його смерті.
Після пожежі нас відвезли до лікарні Королівського коледжу.
Лікарі сказали, що їм треба зі мною поговорити.
Вони сказали, що їм треба обрати між Андреєю та дитиною.
Вони сказали: «За таких обставин ми на боці матері».
Я сказав: «Розумію, так і варто зробити».
Тоді вони сказали, що Логан помер.
АНДРЕЯ
Загинули 72 людини.
Серед них 18 дітей,
зокрема мій син, який став наймолодшою жертвою.
У них усіх вкрали можливість стати тим, ким вони могли б бути.
МЕХДІ ЕЛЬ-ВАХАБІ
Колись давно жив собі...
МЕХДІ ЕЛЬ-ВАХАБІ 8 РОКІВ
...хлопчик на човні.
Він жив довго й щасливо.
НУР ХУДА ЕЛЬ-ВАХАБІ 15 РОКІВ
АЙЗЕК ПАУЛОС 5 РОКІВ
ЯХ'Я ХАШИМ 13 РОКІВ
ЯКУБ ХАШИМ 6 РОКІВ
Напишіть про це в усіх газетах...
ФІРДАУС ХАШИМ 12 РОКІВ
Прочитайте все про це
Ти чомусь почуваєшся винною.
Я відчуваю провину, що... я тут живу, живу своїм життям...
а вони ні.
4 ВЕРЕСНЯ 2024 РОКУ
Через сім років після пожежі в Гренфелл-Тауер
має вийти остаточний звіт про причини цієї трагедії.
Слідство не має права карати чи платити компенсації.
Для цього, певно, будуть окремі кримінальні суди.
Зараз виступить голова комісії.
Не всі вони однаково відповідальні,
але всі так чи інакше до цього причетні
переважно через некомпетентність,
але в деяких випадках через нечесність і жадібність.
Нищівний заключний звіт про трагедію в Гренфеллі.
Настільки повний перелік недбалості, що це майже за межами уяви.
І що дійсно вражає — це слова «можна було уникнути».
Ці сім'ї домагаються кримінального переслідування.
Але їм сказали, що його ще багато років не буде.
Їхні життя ніби завмерли, тоді як винуватці залишаються на волі.
Розслідування дало 58 рекомендацій.
Першою в списку йде зміна будівельних норм.
Дозвольте мені представити Піта Еппса,
журналіста, який підтримує боротьбу нашої громади за справедливість
з моменту пожежі цього дня сім років тому.
Прошу тепло його привітати.
Як і багато хто з вас, я ходжу на ці тихі марші
вже сім років.
На кожному марші лунає список з 72 імен.
Сьогодні я хочу зачитати інший список.
Багато хто волів би, щоб ми їх забули, але ми не забудемо.
Пам'ятаймо про місцеву раду.
«Я щиро й всім серцем прошу вибачення
у родичів загиблих і вцілілих мешканців,
що ми не слухали й не захистили вас».
Рада впровадила перші рекомендації розслідування
і працює над рештою.
Вони проведуть незалежний аудит своєї корпоративної культури
і залучать наглядову раду для контролю.
Пам'ятайте пожежну службу.
ЛПС назвала Гренфелл «найбільшим викликом
для пожежників Британії в новітній історії».
Вони змінили методики, обладнання й правила —
і досі вчаться на трагедії.
Попередні рекомендації розслідування реалізовані. Решта в роботі.
Якщо чесно, я впевнений, що це може повторитися.
Ми досі не знаємо, хто саме сяде до в'язниці,
і це мене зараз дуже бентежить.
Ерік Піклз вибачився за поведінку на розслідуванні:
«Загиблих пам'ятають не як цифри, а з шаною.
Їхні сім'ї, вцілілі й усі ми».
Він не надав коментарів для фільму. У 2018 р. він став лордом.
Пам'ятайте керуючу компанію.
«Ми глибоко усвідомлюємо жахливий вплив цієї трагедії
на сім'ї загиблих, вцілілих і громаду Гренфелла.
Ми визнаємо причетність КК і щиро вибачаємося».
Стільки часу минуло, і так мало що змінилося.
Ось про що Гренфелл.
Це жахлива історія неймовірної жорстокості
до громадян країни, де, я певен, ми не уявляємо собі такої поведінки.
Пам'ятайте Kingspan.
«У звіті чітко зазначено, що тип ізоляції не мав значення.
Основною причиною поширення пожежі
була обшивка ПЕ АКМ, яку виробляв не Kingspan».
Вони заявили, що в сумісній системі К15 безпечний.
Пам'ятайте Celotex.
Компанія заявила, що тести показали б безпечність їх ізоляції
разом з негорючою обшивкою, на відміну від використаної в Гренфеллі.
Доки людське життя не буде цінуватися більше за прибуток, нічого не зміниться.
Займистою обшивкою
досі вкрито тисячі будинків.
Пам'ятайте Arconic.
«Виріб був безпечний у будівництві і дозволений для продажу в Британії.
Arconic нічого не приховувала від сертифікаційних органів та клієнтів».
Клод Верле, Rydon і Браян Мартін не надали коментарів для цього фільму.
Справедливість — це не лише заміна усієї небезпечної обшивки
на інших будинках,
а й те, щоб особи, які приймали рішення в цих організаціях,
понесли відповідальність
за смерть мого брата та ще 71 людини.
Не думайте, що вам це минулося.
Ми будемо пам'ятати вас і згадувати,
доки не дочекаємося справедливості для 72 імен, що живуть у наших серцях.
Щиро дякую.
Уряд Британії заявив, що визнає висновки слідства
і проблеми, які слід усунути.
На час створення цього фільму сотні тисяч людей
живуть у будинках з небезпечною обшивкою.
Правило «Залишайся на місці» досі діє для більшості висоток країни.
Ми просто хочемо справедливості.
Не думаю, що це дуже багато.
Кримінальне розслідування пожежі 2017 року у Гренфеллі триває.
За час створення цього фільму ніхто не був арештований.
ПАМ'ЯТІ 72 ЗАГИБЛИХ У ГРЕНФЕЛЛІ
Переклад субтитрів: Олена Стародуб