Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Celý život chci být jako Omar Sharif.
Mít hlavní romantickou roli.
- Samiho, vezmeš si mě? - Tebe?
- Chci si tě vzít, Sawsan. - Teto, slyšelas to?
Své city vyjadřuje tak, že vám to úplně rozněžní srdce.
Musel jsem tě vidět
a být s tebou.
Na další rok lásky.
Stačí jedno slovo a je zamilovaná.
Milu...
Strašně moc.
Ale jsem...
Ahoj, Samo.
V projevování citů jsem beznadějný.
Překvapení!
Samo!
Moje sebevědomí? Nulový!
Všechno kvůli té „příšeře“.
Samo, jak se máš?
Přišel jsem se ti přiznat a říct ti...
Sama je nejkrásnější část mého života.
No tak. Pojď ven!
Ahoj, Samo.
Mám štěstí, že má ráda někoho jako já.
Nejsme si podobní.
Je plná energie a miluje život,
zatímco mě nikdy nenapadlo, že skončím takhle.
ŽENICH A DVĚ NEVĚSTY
Takže my čtyři pojedeme, ne?
Řekla jsem si: „Dobře, podívám se na jejich web a koupím lístky.“
Koupili jsme stany
a vybavení na kempování.
Šla jsem na ty jejich webovky,
podívala se na ten kemp...
Jejda! Pardon!
No prostě jim to ujelo. Co jiného mohli dělat? Chápeš?
Adame, co se děje?
Promiň! Pozval jsi mě sem, abys mi něco řekl.
Samo, nech ho mluvit.
Co jsi mi chtěl říct?
Samo, víš...
Hned co jsem tě spatřil...
Víš, mám pocit,
že bych ti nejspíš
měl říct něco,
co už ti chci říct dlouho...
Miluju tě.
Strašně moc.
Já tebe taky.
Ale...
Počkej. Ještě jsem neskončil.
Adame...
Promiňte!
Adame! Co to děláš?
To, co se dělá ve filmech.
Samo, vezmeš si mě?
Adame, zlato,
mám tě moc ráda.
A jsi úlovek.
Ale ještě nejsem připravená.
Pořád jsem neprocestovala svět.
Mám pocit, že jsem ještě nežila, víš?
Moc se omlouvám, ale ne.
Samu jsem tehdy viděl naposled.
Na cestách hledala svou budoucnost.
A naposled jsem tehdy viděl i chudáka Adama.
O TŘI ROKY POZDĚJI
Nakonec jsem šel k psychiatrovi,
abych vyřešil nejistoty, které mi způsobila „příšera“,
a stal se odborníkem na ženy.
A ona „příšera“? To je jiný příběh. To až později. Držme se tohoto.
Díky.
Je tu pár základních věcí.
Jakmile je zmáknete, získáte kteroukoliv ženu.
No teda!
Děkuju, Adame.
Druhé pravidlo. Pokud mluví,
tak prosím mlčte.
Třetí pravidlo.
Podvádí mě! Přistihla jsem ho, jak je mi nevěrný!
Každou ženu, ať je sebekrásnější,
někdo někdy podvedl.
Buďte milí.
Čtvrté pravidlo. Rozesmívejte ji.
4: ROZESMÍVEJTE JI
Tak počkat.
Tak prosté to není, vztahy tak jednoduché nejsou.
Ne. Jistěže ne.
Proto se každý muž musí naučit páté pravidlo nazpaměť.
V životě máte jen jednu šanci.
Musíte být odvážní a jít do toho.
Páté pravidlo. Nebojte se odmítnutí.
Muži jsou o 20 % víc splachovací než ženy.
Takže pohoda.
A hlavně si zapamatujte toto.
Lidé přicházejí a odcházejí.
O nic nejde.
Láska tak snadno nevyprchá.
Někdy ani trochu.
Děláte si srandu? Nezeptali jste se na první pravidlo.
První pravidlo.
Všechno hlavně nezávazně.
Vím, že toho budu litovat.
Ale musíme se rozejít.
Mám chronickou nevyléčitelnou nemoc.
Ne!
Hlavně klid.
Kdyby to bylo na mně, budu s tebou.
Ale rodiče jsou proti.
Upřímně? Dal jsem výpověď a vracím se do Kuvajtu.
Mám dluhy.
Možná půjdu do vězení.
Pokud ve složité situaci nebudete vědět,
kterým pravidlem se máte řídit, utečte!
Adame, ty ubožáku! Jsi naprostý odpad!
Adame!
A tohle je Sarah.
Ale na její příběh není čas,
protože není hlavní postavou tohoto filmu.
Máme všechno, co jsi na té schůzce chtěl.
Poslal jsem ti všechny složky a nabídky.
A požádal o souhlas pana Džábira.
Řekl jsem mu, že musíš odpočívat, jo?
Dobře.
Trval na setkání ještě dnes, ale řekl jsem, že to nepůjde.
„Musí odpočívat.“
- Tak zítra. - Chápu to.
Má společnost a musí to s tebou vyřešit ještě dnes, ale vysvětlil jsem mu to.
- „Znáte Adama. Musí odpočívat...“ - Talále, to stačí.
Promiň, omlouvám se.
Vítej zpět.
Ahoj, Talále.
Nemůžu odemknout.
Nevím. Nejde to.
- Počkat, cože? Co tím myslíš? - Máš...
Vydrž. Možná znám někoho, kdo pomůže. Podívám se.
Kámoš měl podobný problém a pomohl jsem mu. Jen ti...
Haló? Adame, jsi tam?
Adame!
Azzame? Co děláš u mě doma?
Haló? Adame!
Dobrý den, pane Džábire. Jak se máte?
Právě jsem si volal s Találem. Říkal jsem mu, že vám dnes zavolám,
abychom se sešli. Ještě dnes.
Ale hurá, vy jste tady. Přijdu domů a jste tu.
Dáte si čaj?
Nebo už jste si ho dali?
Nevadí. Buďte tu jako doma.
Víš, jak jsem dřel, abych svou společnost rozjel?
Nikomu, ať je to kdokoliv, nedovolím, aby mi ji zničil.
Pane Džábire, já vím.
Ano, pane.
Slyšel jsem o té plánované krádeži.
- Ano, ale pane Džábire... - Mlč! Nech mě to doříct!
Ano, pane.
Také jsem se dozvěděl, že právě ty
jsi celému tomu neštěstí zabránil.
Tvůj nebožtík otec byl můj přítel, co ses narodil.
Vštěpoval ti dobré hodnoty.
Učiním ti nabídku,
která se nedá odmítnout.
Podepiš to.
Ale co přesně?
Podepiš!
Tady.
Gratuluju.
Děkuju.
Teď jsi oficiálně můj obchodní partner,
nejen zaměstnanec.
Upřímně mě nenapadá nikdo jiný,
kdo by se o společnost postaral a pomohl jí růst, až tu jednou nebudu.
Nevím, co říct.
Neříkej nic.
Slib mi, že se postaráš o mou společnost i o mou dceru.
Slibuju. Nemějte strach.
O vaši dceru?
Ano, o mou dceru Jasmine.
Budeš se ženit.
Gratuluju.
S vaší dcerou Jasmine?
Ale vážně. Zdá se mi to, nebo ne?
Nemůžu uvěřit... Bude mi... Bude mi ctí vzít si Jasmine.
A stát se vaším tchánem
a členem vaší rodiny.
Jen si myslím, že je to nefér. Jasmine si zaslouží někoho lepšího.
A někoho takového si určitě najde.
Ale jinak jsem na sebe hrdý.
Hodně pro mě znamená, že jste si vybral zrovna mě.
Ale musím říct ne.
Takže mě odmítáš?
Odmítl jsi ho?
Jistěže jsem ho neodmítl.
Jistěže ne. Jistěže jsem ho neodmítl.
Co víc bys chtěl?
Nevěsta, jmění a společnost.
Talále, zmlkni, prosím.
Nevezmu si ji.
Ani se na ni nepodívám.
Něco si vymyslím.
Řeknu mu, že mám nějakou chronickou nemoc.
Víš, kdo Jasmine je?
Je to ta „příšera“.
Promiň.
Omlouvám se. Končím.
Co kdybych za ní šel
a nebyla můj typ?
Co když se nezměnila? Co mám říct Džábirovi?
Že si jeho dceru nechci vzít?
Že ji nechci?
A ještě něco.
Mám zapomenout na ostatní holky a oženit se?
Mám se usadit a bejt vzornej manžílek? Ne!
Ani za ní nepůjdu!
PAN DŽÁBIR
Zdravím, pane Džábire.
Řekl jste jí, že ji navštívím?
Adame!
Jistěže ji chci vidět. Vaše přání je mým rozkazem.
Jak si přejete.
Co to děláš?
Promiňte.
Kde je Jasmine?
Ahoj.
Promiň, že jdu pozdě. Zdrželi mě v kanceláři.
Ale obvykle jsem velmi dochvilný.
Ty jo, vůbec ses nezměnila.
Jsi pořád stejně krásná.
Naposled jsme se viděli jako sedmiletí?
Kopala jsi do mě jako do míče.
Ty si to pořád pamatuješ?
Něco takového...
- Ahoj! - Ahoj.
Díky, Salwo. Dobrá práce. Jsem organizátorka, ne kuchařka.
Nedivím se ti. Myslel sis to, protože jsem tehdy jídlo zbožňovala.
Nepřeháněj.
Pořád máš ránu.
A ty jsi pořád měkký.
- Nejsem měkký. - „Nejsem měkký. Vůbec ses nezměnil.
Znám tě. Počkej. Pořád si myslíš, že umíš zpívat?
Nahráváš se ještě na kazety, který pak schováváš?
Ne.
Panebože! To byly časy!
Ale...
Ale přeju ti to.
Ale Jasmine, něco ti řeknu.
Při podpisu smlouvy jsem o téhle podmínce nevěděl.
Ale podepsal jsem ji.
Nechápu. Co jsi podepsal?
Co mi přeješ?
Táta říkal, že přijdeš kvůli svatbě.
Tati, řekl jsi mi, že přijde kvůli svatbě, že?
- Ano, drahá. - Kvůli svatbě, ale ne naší!
- Nebuď paličatá. - Proč mi to děláš?
Toho pravého si vyberu sama!
Prostě tě chci vidět jako nevěstu.
Slib mi, že mu dáš šanci.
Tak domluveno. Slíbila jsi to.
Tati?
Tati!
Dobrá práce, všichni.
Ta „příšera“ byla roztomilá.
Pan Džábir bude mít radost,
já budu mít krásnou ženu a vlastnit společnost.
Čeká mě sladký život.
Co víc si můžu přát? Plán je jednoduchý.
Tentokrát mě nic nezastaví.
Adame!
Leda by se najednou vrátila Sama.
Ahoj.
Připomněl jsem si, jak moc jsem ji miloval a jak těžké je na ni zapomenout.
Ať to ten D. J. vypne. Nevěsta bude házet kytici.
No tak, řekni mi víc. Je hezké, že se ti snaží najít ženicha.
Halo, soustřeď se. Je to důležitá svatba.
Řekni mi jeho znamení a dám ti jeho přesný profil.
Kdysi dávno jsem potkala váhy.
Nehodili jsme se k sobě. Jaké má znamení?
Koho to zajímá? Mě nikdo šťastnou dělat nemusí. Víš proč?
- Proč? - Štěstí si vytvářím sama.
Ani nechápu, proč se lidé berou.
Proboha!
Víš, čím se živíš, že?
Co?
Svůj život od práce odděluju. Pořád ti říkám, že city do práce nepatří.
Jsi vůbec takových citů schopná?
Neznám nikoho, kdo nedokáže brečet.
Neuroníš ani slzu a nic tě nedojme. Co to s tebou je?
Jo, to jsem já. Odpověz mi na tohle.
Viděla jsi někdy neustále šťastný pár?
- Neexistuje. - Ano.
- Jistěže existuje! - To je lež!
Sami sobě lžeme od přírody.
Abychom mohli pokračovat.
Láska neexistuje.
Věř mi, jakmile se zamiluješ,
zlomí ti srdce a zničí ti život.
Dobře, Jasmine, podívej.
Dívej se. Hele.
Jak moc jí to její přátelé přejí.
Oslavují lásku.
Víš, co udělají, až se vrátí domů?
- Co? - Zahájí skupinový hovor.
Budou pomlouvat nevěstu, její šaty, svatbu a jídlo, a dokonce i její rodina...
Jo, dobře! To stačí, chápu.
Ale její máma je tak roztomilá a plná emocí.
Je šťastná, že v dceřině pokoji bude moct cvičit.
Neuvěřitelný! Tak už tu slzu uroň!
No tak. Uroň ji!
Máš citově nejnáročnější práci.
Jsi snad krokodýl? Socha? Projev emoce! Breč!
- Přijmi to. - Ke mně.
- Svatba není nic pro mě. - Hod kyticí.
Sama je zpátky.
Mám zničený život.
Jsem vyřízený.
Víš, jaký to je mít dvě?
Dvě ženský, Talále. Dvě.
Jedna je moje životní láska a ta druhá má v rukách mou budoucnost.
Mám tě šokovat ještě víc? Chci to udělat.
Zítra se se mnou chtějí sejít obě.
Poslouchej mě! Potřebuju pomoc!
Sleduj Samu.
Za žádnou cenu ji nenech odejít z hotelu.
Pokud mě uvidí s jinou, je se mnou amen.
Udělej pro to maximum.
Řekl jsem jí, že se s ní v hale sejdu přesně v šest.
Rozumíš?
Pokud někdo ví, co ženy chtějí, tak já.
Vím, jak přemýšlejí a jak si je naklonit.
Ale tentokrát jsem se rozhodl pro pravý opak.
Talále. Jaká je situace?
Mým plánem je přimět „příšeru“ vzít do zaječích.
MUSÍ UTÉCT
Výborně! Všechno jde skvěle!
Ahoj. Dobré ráno.
Spoléhám na vás, že vše bude do šesti hodin připravené, dobře?
- A potřebuju taxi. - Z hotelu teď nikdo neodejde.
To vedro je smrtící.
Pařák.
Já tady pracuju.
Opravdu?
Pokojová služba!
Plán číslo jedna.
Vezmi ji někam, abys působil jako fajn intelektuál.
Nečekala jsem, že máš rád muzea.
Nemám je rád.
Omlouváme se. Promiňte.
Pak ji ztrapni a šokuj.
PLÁN ČÍSLO 2
Taková ostuda!
Nepřímo uraz její ženskost.
Ať chce pracovat na svém těle.
Co zajít na burgery?
Pokud nedržíš dietu. Upřímně bych se ti nedivil.
Ty nic nevydržíš. Jo, dáme si burgery. Proč ne?
Nejez to!
Madam.
Co kdybychom vám nabídli jednu z našich služeb, kterou si zamilujete?
Ne, děkuji. Nemám zájem.
Věřte mi. Určitě se vám to bude líbit.
Proč navíc chcete ven do toho vedra?
Chci překvapit snoubence v práci.
Nemůžete, madam. Nemůžete. Nesmíte opustit hotel, prosím!
Proč ne?
Váš obličej vypadá unaveně.
- Unaveně? - A vaše pokožka je suchá.
A to chcete jít ven do toho vedra?
Chápete?
A zakonči to podpásovkou.
Účet.
Platila jsi ty?
- Pozor! - To ne! Rozlila jsem kávu.
Ano. Platila jsem já. No a co?
Co tím jako myslíš? Jak jsi to mohla přijmout?
Idiot. Děsný skrblík.
No vážně. To už džentlmeni vymřeli?
Měla jsi mi říct jeho znamení.
Pak ti řeknu, jaký je.
Řekla bych,
že to bude buď býk, nebo beran.
Ale soudě podle jeho aury to bude spíš býk.
Popros ho prosím o...
Hej, Jasmine, na co myslíš?
- Víš, co to znamená? - Ne. Co?
Genderové role jsou mu ukradené.
Věří, že žena je kompletní sama a že za ni muž nemusí platit,
aby ji vlastnil a omotal si ji kolem prstu.
Ne.
Je jiný. Je...
Měla jsem pocit, že je sebejistý
a že mě respektoval jako silnou a nezávislou ženu.
Takový nebyl, když jsme byli děti.
Už dospěl.
Dospěl. Je jiný.
Úplně jiný.
Krása.
Vím, co se stane teď.
- Uteču! - Zavoláš mu!
- Utečeš? - Ano!
Zase utečeš? Jasmine, proč utíkáš, když se ti někdo líbí? Nechápu to.
Proč si neumožníš prožít lásku?
Vždyť je báječná.
Zažij, jaké to je milovat...
Počkat. Říkalas...
Myslíš si, že se mi líbí?
Ne, jen jsem říkala, že je dospělý, ale že by se mi líbil? Mně? To ne.
Samozřejmě že ne. Tak jsem to nemyslela.
Myslela jsem tím, proč tomu prostě nedáš šanci?
Třeba ho možná budeš mít ráda
v budoucnu.
Ne.
Zatraceně! Kam jdeš?
Kam jdeš?
Dobře, když ne kvůli sobě, tak kvůli svému otci.
Nebudu mu volat!
Nevolej mu.
Ano, uteč!
Nesnáším tě!
Až uklidím to kafe, proplesknu tě!
KUVAJT
Promiňte.
- Tohle se v hotelu nesmí. - Jen klid.
- Uklidněte se. - Přestaňte.
Potřete si avokádem obličej.
- Dostaňte ho do všech pórů. - Co se děje?
Pracujeme! Soustředí se!
- Talále! - Vodu pro...
Talále, co to děláš? Kdo to je?
Vy se znáte?
Samo.
Je to můj bratranec!
Jo. Jsem jeho bratranec.
Bratranec pro mě pracuje...
Pracuje se mnou.
A pracuje tady v hotelu. Má rád olejíčky a avokáda.
Dělám v kosmetice. Jsem velmi úspěšný.
Jen díky nebožce babičce. Vždycky mě povzbuzovala.
To je teď jedno. Jsme bratranci.
- Talále, můžeš jít. Díky. - Jo. A kdybyste chtěla ledovou koupel...
- Talále. Běž. - Zavolejte mi.
Hlavně klid, zelený čaj a co jsem vás naučil říkat? Namaste.
- Namaste. - Talále!
Snězte tohle.
- Je to dobré na žaludek. - Díky.
Promiň, Adame. Takhle to být nemělo. Měla jsem vymyšlený plán.
Ne, zlato. To vůbec neřeš.
Neřeš to.
Vlastně si říkám, že bychom měli vše zrušit.
Oba za sebou máme dlouhý den.
Zítra je taky den, obrátíme list.
A budeme spolu sami,
jen ty a já.
Nikdo další.
Dobře, aspoň budu upravenější a hezčí.
- Nebudu zelená. - To nevadí. Neřeš to.
Teď už půjdu, jo?
Adame?
Samo...
Ne, prosím, Adame.
Chci napravit chybu, kterou jsem udělala.
Jasně, Sama je impulzivní a trochu šílená,
ale tohle jsem nečekal.
Dovol mi chovat se bláznivě, protože podruhé už se možná neodhodlám.
Samo. Ne. Sa...
Možná nikdy nenajdu někoho,
kdo by na mě celé ty roky čekal,
zůstal mi věrný
a ani ho nenapadlo, že by mohl milovat jinou.
Protože ví, že miluje mě.
Co to děláš? No tak.
Adame, někoho jako ty nenajdu na celém světě.
Jsme si souzeni.
Adame Salehu,
vezmeš si mě?
Hej, Adame!
Řekl jsi „ano“? Co to s tebou je? Adame, ihned jí zavolej a zruš to, prosím.
A co jí řeknu?
Nevím. Že se zřítil strop,
praštil ses do hlavy nebo ti přeskočilo a jsi blázen.
Promiň.
Adame, můžeš jí zavolat a odvolat to? Teď?
Uklidníš se a vyslechneš mě?
Ne, ty poslouchej mě. Fakt mě doháníš k šílenství.
Víš, co říkávala nebožka babička?
Co si napečeš, to si sníš. A když vykopeš jámu svému...
Co? Co to tu plácáš?
Nehádej se, Adame.
Zavolej jí, prosím. Proboha.
Milý Talále. Uklidni se a poslouchej mě.
Udělej to.
Dokázal jsem, že mě Jasmine nesnáší.
Po dnešku zavolá tátovi, že už o sňatek se mnou nemá zájem.
A jak zareaguje?
Bude to respektovat.
Proto to nebude moje chyba. Bude to její volba.
Víš, co si myslím?
Zbavil jsem se Jasmine
a Sama vůbec nic netušila.
Dneska si ji můžu vzít.
Placák!
Přísahám, že mě z tebe klepne.
Vyslechni mě, pane Osnovateli.
Tohle je Jasmine. Sexy kočka, kterou si nesmíš nechat ujít.
A kdo je tohle?
Náš génius Adam.
Starého dobrého Adama přitahuje Jasmine.
A teď se to pořádně zamotá. Proč?
Protože Adam si bere Samu. Vysvětlete to, pane Génie.
Kamaráde.
Jasmine už jsem odehnal.
Je pryč!
A tím ten film končí.
Haló?
Ahoj!
Tady Jasmine.
Ahoj, Jasmine.
Včera jsem si to moc užila.
Co? Moc sis to užila?
Ano. Užila.
Pokud dneska nemáš nic v plánu,
a tím myslím vážně nic,
co někam zajít?
Jsem na tebe hrdý.
Moc hrdý.
Aby bylo jasno, jsme...
Jsme jen kamarádi, ano?
Tak proč jsi mě chtěla vidět?
Kvůli...
Kvůli tátovi.
Ty jo.
Ohromující.
Vítejte, pane. Tady máte.
- Vítejte, madam. Tady. - Děkuji.
Chvat „pizza na ledě“...
Mám rád cestování, umění...
Víš ty co? Ochutnej. Je to vynikající.
Že jo?
Já se o jídlo nedělím.
To chceš celý život poskakovat mezi ženami?
- Jistěže ne! - Ne?
S Jasmine nic nebude.
Dobře.
Co děláš zítra?
Jo. Ne, nebojte. Jsem...
Sama šla spát.
Ano.
Ale ne!
Pojď sem.
Děláš fakt obrovskou chybu, kámo.
Mysli. Rozhodni se. Vyber si Samu, nebo Jasmine.
Jasmine, nebo Samu.
Ale takhle to skončí katastrofou.
Buď k nim upřímný!
Napadlo tě, co se stane,
pokud zjistí, že je za nos taháš obě?
Víš, co říkávala babička,
když ještě žila?
Já vím, ale říkám ti, že po svatbě bude všechno dobrý.
- Takhle. - Ruku v ruce?
- Pomalu. Jo. - Ano. Takhle.
Ne, moment.
Ne, počkejte. Není to...
Pomalu.
Počkejte.
- Pojď mi pomoct. - Natáhněte ruku.
Držte ho za ruku, jako by byl vaší skálou. V očích musíte mít lásku a starostlivost...
Ahoj, Jasmine.
Hej. Co se děje?
- Kam utíkáš? - Nevím.
- Nevím, co cítím. - Líbí se ti?
Jistěže ne!
Je jen zábavný.
Rozesměje mě, i když nechce.
Je něžný.
Naslouchá mi.
Zřejmě se ti líbí. Jsi do něj zamilovaná.
Vezmeš si ho. Půjdu ti za družičku.
Ne!
Jsme jen přátelé.
Nic víc.
Mám radost a jsem šťastný.
Když jste byli děti, s tvým nebožtíkem otcem jsme říkávali,
že jste sladcí a skončíte spolu. Že se snad jednou vezmete.
Tvoji nebožtíci rodiče a tvoje nebožka matka
by na vás byli moc hrdí.
Řekli by to samé co já.
Mám z toho velkou radost.
Ale hej.
Lidé mluví.
Pořád jste spolu a to prostě nejde.
Záleží mi na pověsti dcery i zetě, kterého mám rád jako vlastního syna.
Ale pane...
Ještě jsem neskončil.
A navíc
pro vás mám překvapení.
Přesně za šest týdnů
vás čeká svatební den.
Prvního přespříštího měsíce. A s ničím si nedělejte starosti.
Ale pane Džábire...
Překvapení!
Pane Džábire...
Je to velká pocta.
Vzít si vaši dceru je obrovská pocta.
Překvapení.
Jasmine, počkej! Promluvme si!
Jasmine!
Myslel jsem, že jsi šťastná.
Šťastná?
Jsem šťastná, že jsme jen přátelé, ale nic víc.
Měl jsem říct, že tě nechci?
To myslíš vážně? Nevím, možná...
Možná ses mohl zachovat jako muž, a říct tátovi, že jsme jen přátelé, ne?
Už to chápu!
Ušili jste to na mě. Naplánovali jste to spolu, že?
Jsi...
Adame.
Myslela jsem si, že máš trochu charakter, ale jsi stejně bezradný a bezcharakterní.
- Nemám charakter? - Jo.
Protože nechci ranit tvého otce?
Protože jsem viděl jeho nadšení a jak jsi byla celý týden šťastná?
Tobě nevadí, že mu ublížíš?
Je to tvůj otec!
Možná máš pravdu a jsem bezcharakterní.
Ale ty ses vůbec nezměnila.
Pořád jsi příšera!
Příšera?
Jsem příšera? Pojď sem!
Nejsem chladná a mám svědomí!
Jsem jeho dcera. Nemůžu mu zlomit srdce.
Rozmluv mu to nějak.
Takhle šťastného jsem ho neviděla. Řekni mu... Adame, stůj. Mluvím s tebou.
Jaké je řešení? Jaké?
Je prosté a plán je jasný.
Uzavřeme dohodu a budeme předstírat zasnoubení.
Hraj to.
A za šest týdnů si budeme hrát na manžele.
Fakt skvělá a zábavná hra.
Počkej. Adame!
Tak fajn. Promiň. Vyslechnu tě.
Naše zasnoubení bude falešné.
Necháme ho myslet si, že se pořád jen hádáme.
Díky tomu uvěří, že spolu prostě být nemůžeme.
Nechtěl by, aby jeho dcera byla smutná, nešťastná a neustále uslzená.
Svatbu odvolá sám.
Ne jeden z nás.
Co s vámi je?
Dobře.
Fajn.
Takže jsme
jen přátelé.
Samozřejmě.
Dobře.
Tak mi slib, že se do mě za žádnou cenu nezamiluješ.
Ty mi slib, že se nezamiluješ do mě.
- „Příšera“? - Teď ne.
Co tu děláš?
Co tu děláš ty? Jak ses sem dostala?
Tvůj bratranec mi dal klíč.
Neviděl tě přicházet?
- Adame, nemáš tu být. - Počkat.
Je tu ještě někdo? Viděla jsi někoho?
Co tím myslíš? Proč? Čekáš někoho?
Ne. Jen tu mívám schůzky.
Obchodní jednání.
- Proč jsi zamkl? - Je to bezpečnější.
Dobře.
Překvapení!
„Překvapení“?
Jo.
Poslední dobou je jich hodně. Je to jedno překvapení za druhým.
Zdá se mi, že jsi poslední dobou unavený
a že nejíš zdravě.
A proto
jsem se rozhodla ti navařit
a nechat ti to v lednici v krabičkách.
Abys měj jídlo, které si budeš moct brát do práce.
Ale neměl jsi tu být.
Nechala jsem ti vzkaz na klavíru.
Ani nevím, proč ho máš.
Víš, jsi nejlepší.
Překvapila jsi mě.
Vážně?
Tohle už jsem dlouho nezažil.
protože jsem pracovala na sobě, abych byla nejlepší manželka na světě.
Chci dělat všechno, co máš rád.
Nechci tě vidět unaveného.
Ani nevím, jestli si tolik lásky zasloužím.
Právě ty si ji zasloužíš nejvíc.
Neumím tancovat.
To nevadí.
Zlato, můžu mít dotaz, aniž bys mě měl za blázna?
Ptej se. To bych si nedovolil.
Je možné, že by sis vzal jinou ženu?
Šaría dovoluje čtyři ženy,
ale vzal by sis jinou?
Dobře, ne čtyři. Řekněme dvě.
Tak jo, nebo ne?
Talál ti něco řekl?
Jak ten s tím souvisí? Ptám se tebe.
Nějakou dobu o tom přemýšlím,
protože kamarádčin manžel si vzal ještě jinou ženu.
Mohl bys jednou udělat to samé?
Ani náhodou.
Já a čtyři ženy?
Ne. To je velmi nepravděpodobné.
Čtyři?
Možná dvě.
Hlupáčku. Jistěže bys to neudělal.
A kdyby jo, co bys udělala?
Chytila bych ji za vlasy a zbila ji.
- Pak bych ji přitiskla k zemi! - Klid.
Určitě ti Talál nic neřekl?
Něco jo.
Otevři ledničku.
Uvařila jsem ti.
Až se z práce vrátíš domů, každý den budeš mít připravené jídlo.
Pamatuj, jak moc tě miluju.
Každým dnem tě budu milovat víc a víc.
NEJLEPŠÍ SVATEBNÍ ORGANIZÁTORKA
JASMINE ABDULLAHOVÁ
- Ahoj, Jasmine. - Ten tvůj klid nechápu.
Nevím. Nechápu to.
Jak se máš? Jak to jde?
Ty nemáš starosti? Neviděl jsi fotky těch svatebních míst, které poslal táta?
Budu tam za třicet minut. Musíme se před ním pohádat.
Musí uvěřit, že to nefunguje.
- Adame, končím. - Budu tady.
Víš, kdo se u mě zastavil?
- Kdo? - Tvoje snoubenka.
Ty jo, je rychlá.
Dobré ráno!
Samo!
Jak se máš? To jste s Találem naplánovali i tohle?
Vítejte. Prosím, pojď dál.
- Dej mi minutku. - Jo.
Teď je to samý překvapení.
Jede sem Jasmine.
- Talále! Mám otázku. - Hned přijdu.
Pan Adam má schůzku s důležitým klientem.
Kdyby se někdo ptal, není tu, jo?
Dobře.
Bůh nám pomáhej.
Slečno Jasmine.
Ahoj, Talále. Ráda tě vidím. Jak se máš?
Dobře.
Talále?
Talále, Hala.
Halo, Talál.
Halo. Moc mě těší.
Ahoj.
Omlouvám se.
Pan „Kancelář“...
Pan Adam je v kanceláři. Má důležitou schůzku.
S čínskou delegací.
Požádal mě, abych vás usadil v zasedačce.
Jo. Prosím.
Tudy. Vítejte.
Ahoj, Halo.
Co máš s těmi klavíry? Líbí se ti?
Hraju na něj odmalička.
To si vůbec nepamatuju.
Možná jsem nedávala pozor.
Umím si tě představit, jak hraješ a zpíváš.
Bože, to je děsně romantický.
Samo...
Víš ty co? Nepůjdeme do restaurace?
Počkej. A to jídlo, který jsem ti navařila?
- Snad jsi nezapomněl. - Na to jídlo?
Ne, mám ho tady. Podívej.
V zasedačce na vás čeká oficiální sponzor, pane Adame.
Oficiální?
Viděl jsem ho.
Ta schůzka! Promiň, zlato. Zapomněl jsem, že mám schůzku.
S tím faciálním sponzorem?
Oficiálním, pane Adame.
Oficiálním.
Musím jít. Zůstaň tady.
- Hned jsem zpátky. - Jo, počkám.
- „Faciální“ sponzor? - Oficiální.
Jo, oficiální.
Adame!
Jednou mě z tebe fakt klepne.
Běž.
- Ahoj, Jasmine! - Ahoj.
Promiň, měl jsem schůzku.
Jo, ale chci vyřešit ty fotky.
Dokončím to jednání a podíváme se na to.
Fajn. Dobře.
Ale můžeš si pospíšit? Umírám hlady, tak se chci jít najíst.
Umíráš hlady? Jídlo. Mám tu jídlo.
Dojdu pro něj. Zůstaň tady. Ani se nehni. Donesu ti jídlo, jo?
Tak dobře.
Adam se o jídlo dělí.
Talále, pojď se mnou.
Pane Džábire.
Jde za vámi klenotník Simon, aby si Jasmine vybrala snubní prsten.
Ale pozor. Ať si myslí, že to byl tvůj nápad.
Jistě, chápu.
Talále.
Poslyš, jde sem klenotník.
Až dorazí, vezmi ho za Jasmine do zasedačky.
Do zasedačky.
A Talále.
Co?
Udělej chybu a Samu máš na triku ty.
Vždyť je to jedno. Mám na triku tebe i ji.
- Je to to samé. - Mlč a nepodělej to.
- Ale. Kampak jdeš? - Na záchod.
Nemůžeš to vydržet?
Ukážu ti cestu. Pojď.
Zdravím vás. Zdravíčko.
- Zdravím rodinu. - Cože?
Neřeš ho. Je to blázen. Jdeme.
Toalety jsou tamhle. Neztrať se.
Teď už trefím.
- To je dobrý. Tady. - Dobře.
- Počkám tady, jo? - Dobře.
Promiňte. Nevíte, kde je Adam?
Ano, pan Adam tu teď byl.
Kam to jdeš?
Mám hlad. Zatím se najím.
- Ne, už jsem skončil. - Vážně?
Ano. Pojď, půjdeme ke mně.
Dobře.
- Hned přijdu, jo? - Jo, dobře.
Talále.
Poslouchej.
Až Sama vyjde, vezmi ji do zasedačky.
Do zasedačky.
Pamatuješ si, že mám ráda žluté růže?
Jak bych mohl zapomenout?
Zavoláš tátovi a dáš to nahlas?
Proč?
Měli bychom se před ním začít hádat.
Adame, táta plánuje velkou svatbu a chce pozvat celou naši rodinu,
naše přátele a známé.
Nevím, jestli už to neudělal.
Bukuje letenky všem v zahraničí. Chápeš?
Klid. Co to do tebe vjelo?
Víš ty co?
Najez se, ať se nezhroutíš.
Dobře, díky.
Zavolám mu.
Pane Džábire.
Je tu Jasmine, dám vás nahlas.
Jo. Už viděla ten...
Ne, pane Džábire...
Něco vám chce říct.
Tati?
Ty fotky byly krásné.
Líbily se mi všechny místa, ale podle Adama je to hrůza.
Co? Ne, to jsem nikdy neřekl. Nevím, co to s Jasmine je.
Co? Jakože jsem lhářka? Tohle mi tvrdí celou dobu.
K čemu to tak povede? Adame, máme úplně odlišný vkus.
Slyšíte, jak se mnou mluví?
Jako by měla vkus!
To je normální, drahá.
Tyhle hádky má každý pár před svatbou.
On říká tohle a ty tohle.
Je to úplně normální, víš?
Všechno nechte na mně.
Co teď?
Nevím, ale...
Budeme se hádat, než ho přesvědčíme.
Ale Adame, udělej pro mě něco.
Prosím.
Už nikdy nevař!
Jaké máš znamení?
- Talále, je tu pan Simon. - Pane Simone.
Zdravím vás. Ukažte se mi, vy krásný a nádherný muži.
Děkuji. To je od vás milé. Pan Adam přijde za chvíli.
Počkejte v naší zasedačce.
- Děkuji. - Po vaší pravici. Díky.
Jste nádherná.
Pane Simone, po vaší pravici. Jen jděte, díky.
Jsem beran.
Dobrý den, nevěsto.
Jak to víte?
Nikomu jsme to neřekli.
Jsem tu jen kvůli vám.
A mám tu kolekci, která se vám snad bude líbit.
Nemějte obavy.
Cokoliv se vám bude líbit, prvního to pro vás bude nachystané.
- Uvidíme se večer, jo? - Dobře.
- Zapomněla jsem si mobil. - V mé kanceláři?
Ne, v zasedačce.
Zůstaň tu, dojdu pro něj.
- Proč? - Nevadí mi to.
- Ne, dojdu tam. - Počkej tady.
- Tohle se mi nelíbí. - Ale...
Dojdu si pro něj. Dost.
Co se děje?
Nevím, kdo mi volal milionkrát.
Haló?
Zdravím. Ano.
Tady Jasmine. Povídejte.
Jo, jasně. Žádný problém.
Zítra to stačí?
Dobře. Dnes?
Tak jo. Pošlete mi polohu a já za vámi přijedu. Dobře.
Mějte se.
Budoucí nevěsta, která se chce sejít.
- Pak přijedu za tebou. - Tak zítra. Teda večer.
Dobře. Měj se.
Ahoj.
- Kde jsi byl? - Se Simonem.
Nevěsta si prý konečně vybrala prsten.
Jaká nevěsta?
Jasmine už odešla.
Nechápu. Volala ti?
Někdo ji doporučil?
Ne, pořád mi volala a trvala na schůzce.
Jo, ale proč?
- Dobrý den. Omlouvám se. - Zdravím.
Byla jsem nakupovat. Proto jdu pozdě.
Bez obav.
Nic se neděje.
- Sama. - Jasmine.
Jaký máš plán? Jaké je řešení?
- Existuje jen jedno. - Jaké?
- Vezmu si Jasmine. - Dobře.
Vezmu si Jasmine.
- I Samu. - Co prosím?
Jo, proč ne? Ženy můžu mít čtyři.
K čertu s tebou!
Nezvládneš ani jednu. Chceš rovnou dvě?
Hledala jsem nejlepší organizátorku v Kuvajtu a ty jsi ze všech nejlepší.
Netřeba dodávat, že tvou práci zbožňuju.
Ve všem jsi tak elegantní, víš?
Velmi mezinárodní.
Neděláš klasické svatby. A to se mi líbí. Zbožňuju to.
Jsi moc hodná. To je od tebe laskavé. Díky.
A jsi vdaná?
Ne, nejsem.
Dobře. Vdávat se chci prvního přespříštího měsíce.
Drahá, budeš nám muset odpustit.
To bohužel nezvládneme.
Ne, tu naši akci zrušíme.
Je to velmi důležitá událost.
Proč? Ne, v pořádku.
Ne, nemůžeme ji zrušit.
Ale ano, zrušíme ji.
O nic důležitého nejde.
Prosím, snad ten den už něco nemáš. Jako organizátorku svatby chci jen tebe.
Ne.
Něco mám, ale zruším to. Tak důležité to zase není.
Zbožňuju tě!
Zbožňuju tě.
A datum svatby jsem zjistila omylem. Chápete to? Pořád si myslí, že to nevím.
Dobrá. A kde ta svatba bude?
To vlastně nevím.
Ptám se, protože už nemáme moc času.
Potřebuju počet hostů a místo svatby.
Abych se do toho mohla pustit.
A ještě jedna věc, pokud má být všechno dokonalé.
Odjedete na líbánky hned po svatbě?
Líbánky.
Ano, líbánky, ano!
Požádám ho, aby mě vzal do několika zemí. Líbánky.
Ano.
Požádám ho, aby mě vzal...
Jaké máte znamení?
Kde jsi byl? Měla jsem o tebe strach.
Co tu děláš?
Pojď dovnitř.
Neviděl tě někdo?
Ne, ale Talál říkal, že jsi naštvaný a nemocný, tak tě jedu zkontrolovat.
Ještěže klíče nedal i tobě.
Nesu večeři. A najím se s tebou, když jsi nemocný.
Co? Večeře? Nemůžu uvěřit, žes přišla.
Bože, musím ti říct o své nové bláznivé klientce.
Je úplně hyperaktivní! Fakt případ. Pořád něco mele. Umíš si to představit?
Musím varovat jejího snoubence, než s ní zůstane navěky.
No teda!
Nejdřív na tebe mám otázku.
Jen do mě.
„Příšera“?
Hele, to je minulost a jsem unavený a hladový.
Ne.
Nejdřív mi odpovíš.
Věř mi, nemusíme o tom mluvit.
Odpověz mi.
Byli jsme děti, už je to pryč.
Teď jsme dospělí. Promiň, že jsem to zmínil.
- Prosím? - Umírám hlady. Můžu jíst?
„Příšero“ mi říkáš už od dětství.
Když jsme byli děti,
pořád jsi mě bila.
Jedla jsi mi jídlo, i hranolky.
Víš, že je zbožňuju.
- Jo. No a? - Jedl jsem je pořád.
Hranolky? Kvůli hranolkům?
Protože jsem ti snědla hranolky?
Věř mi, o hranolky tu nejde.
Bila jsi mě. Možná v rámci her,
ale měla jsi ránu.
Měla jsi silnější osobnost než já.
- To mě znejisťovalo. - Znejisťovalo?
Hele, neumím se vyjadřovat.
Neznejisťovalo. Ne.
Jak to říct? Pochyboval jsem o sobě. Neměl jsem sebevědomí. Zpíval jsem si.
Ty ses mi za to vysmívala.
Přestal jsem si věřit. A přestal zpívat.
Ale to nic, život jde dál.
Moc nevím...
Nevím, co na to říct, ale omlouvám se.
Myslíš, že to spraví pouhá omluva?
Už je to v pohodě. Klid.
Zarezervujte si své nejkrásnější a vysněné...
Adame?
...líbánky.
Zlato, kam pojedeme na líbánky?
Upřímně, Samo? Já teď asi cestovat nemůžu.
Takže budeme mít svatbu, ale žádné líbánky?
Prostě zůstaneme doma?
Ty jo! Panečku. Vypadáš...
Že jo? Tyhle zbožňuju.
Líbí se mi, protože jsou úzké v pase.
Ano!
Cože? Proč je tvoje jméno vždycky nahoře?
Jsem ženich. Mělo by to tak být.
Jako organizátorka svateb jsem nikdy...
- Proč mlčíte? Pomozte. - Tati, vidíš?
Jsou opravdu velmi obrovské...
Co se děje?
- Jsou nádherné. - Proboha!
- Prosím! - Halo, prosím, jdeme!
Podíváme se.
Babička to říkala, budiž je jí země lehká.
- Co říkala? - Sluha nemůže mít dva pány.
Promiň.
Co se týče barev, chci jasné a šťastné barvy, víš?
- Ano. - Aby všude kolem byly barvy a radost.
Nebylo by lepší mít jen dvě barvy, aby...
Ne, vůbec ne! Čím víc, tím líp.
Haló? Kde jsi, zlato?
Dnes přijdeš pozdě?
Neuvidíme se?
Dobře. To nevadí.
Měj se.
Proč někdy nepřijde s tebou?
Neřekla jsem mu, že jsem si tě najala. Je to překvapení. Stejně jako ta svatba.
Dobře. A hodíte se k sobě? Máte stejný vkus? Jste stejní?
Rozhodně ne! Nemáme nic společného.
Já mám ráda cestování, zábavu a blázniviny. On je domácí typ.
Ven chodí jen občas kvůli mně.
Já jsem tady a on je tady.
No teda.
S někým tak odlišným bych být nemohla.
Potřebuju k sobě někoho jako já.
Ve všem. Musíme mít stejné zájmy.
Vždyť je to manželství.
No a to je prostě...
Manželství je...
Manželství je navždy.
Ano!
Ano, ale počkej.
Můžu se mýlit a ty můžeš mít pravdu, protože na kompatibilitě nezáleží vždycky.
Protože když nejsou...
Pokud kompatibilní nejsme, přijdu o všechno, co mám ráda.
Ne. Pokud kompatibilní nejste, navzájem v sobě probudíte jen to nejlepší.
Co se děje? Mám strach.
Už jsem tam, kam jsi mě...
„Příšera“ se chce kát.
Jdeme.
Jen pojďte, pane Adame.
Podej mi svůj talíř.
Nandám ti.
Tady to je.
Máš pravdu.
Omluva minulost nenapraví,
ale chci to zkusit.
Dobře, mám otázku.
Jak jsem tě znejisťovala tak moc?
Víš, jsi...
Jsi v pohodě.
Jsi... úspěšný...
A fešák.
Jsem fešák?
No jo! Dobře!
Víš...
Dalo by se říct, že jsem na sobě makal, zkusil se změnit
a randil se spoustou holek, abych své sebevědomí získal zpět.
Se spoustou? S jak velkou spoustou?
Prostě s velkou.
- Se spoustou. - A proč s tebou nezůstaly?
Byl jsi nesnesitelný?
Jedna vlastně zůstala.
Ano? A?
Zamiloval jsem se do ní a požádal ji o ruku.
Ano? A co bylo dál?
Dovyprávěj to.
Řekla mi...
Odmítla mě.
Požádal jsem ji jako ve filmech,
dal jsem jí prsten a poklekl.
A ona řekla,
že chce ještě žít, a odstěhovala se ze země.
To mě mrzí.
Ale řekněme,
že se vrátí s omluvou a bude prosit o odpuštění.
Protože teď už tě miluje a chce se k tobě vrátit.
Vzal bys ji zpátky?
Teď ty.
Dobře.
Ptej se.
Moc nevím na co.
Řekni mi něco tajného. Něco divného.
Cokoliv.
Nevím co. Nic mě nenapadá.
Nevím.
Věděl jsi, že nedokážu brečet?
Jak to myslíš?
Neuroním ani slzu. Nikdy, i když jsem rozrušená.
Nebrečím.
Tak počkat.
Kdys brečela naposled?
Víš ty co? Donesu nám něco k pití.
Počkej, Jasmine. Kdys brečela naposled?
- Adame. - Já ti odpověděl.
- Musíš. Tak ne. - Nechci. Chci jít...
- Kdys brečela naposled? - Prosím, Adame. Když mi umřela máma!
Spokojený?
Naposledy jsem brečela po mámině smrti.
Promiň.
Děkuju.
Díky za tohle všechno. Udělala jsi víc než dost. Moc děkuju.
- Ještě něco. - Co?
- Velké překvapení. Posaď se. - Další? Řekni mi ho. Nemám je rád.
Prosím, Adame. Neznič to. Chystala jsem to dlouho.
- Dobře. - Čekej.
- Čekám. - Bude to jen chvilka.
Jsi blázen. Co to děláš?
Nevím.
Adame, zpívej se mnou, prosím.
Ne, už nezpívám.
- Nebudu zpívat. - Prosím, pro mě!
- Kvůli mně jsi byl nejistý. - Pokračuj.
Bože, jsi tak vtipná. Miluju tě.
Co jsi to řekl?
Nic.
A dost. Oběma už lhát nemůžu.
Skvělé jsou obě, ale už jsem vyčerpaný.
Gratuluju!
Konečně ti to došlo. Skvělý!
Pořád ti říkám, že nebožka babička...
Proboha!
Teď ne.
Umírám tu a nevím, co mám dělat.
Vím, že je to moje vina.
Ale byl jsem rozpolcený mezi láskou a „příšerou“.
Nakonec příšera ale není.
Naslouchá mi.
Probouzí ve mně dosud nepoznané city.
Díky ní se cítím naživu.
Ale pak je tu Sama...
Je to moje první láska. Nečekal jsem, že mě bude milovat.
O svatbě s ní jsem kdysi snil.
Ale s Jasmine si tak rozumíme.
Takže nevím.
Do Samy jsem blázen pořád.
Co udělala žena, kterou zbožňuješ, když měla pocit, že nežije?
- Opustila tě, ne? - Já vím.
A proto nechci, aby trpěla stejně jako já.
Co uděláš?
Nevím, co budu dělat.
Mám to. Prostě ho miluj taky.
Ne! Nic jsem nechtěla!
- Nestojím o to, ale... - Proč ne?
Protože mi naslouchá a přijímá mě.
A když mi volá a na mobilu vidím jeho jméno...
- Ano? - Poskočí mi srdce. Nevím!
- To je hezký! - Ne! Je to špatně!
- Proč? - Tohle se dít nemá.
Ne? Nechápu. Kde je problém?
Udělal jsem to, co jsem neměl.
Slíbila jsem mu, že se to nestane.
Co jsi udělat tentokrát?
Tak počkat. Co jsi udělala?
- Mám ho ráda. - Mám ji rád.
Napravím to.
Je čas říct Samě pravdu a ukončit to.
Nedokážu jí ublížit.
Promiňte.
Sama. Jdu za Samou.
Chci s ní mluvit.
Omlouvám se.
Pardon. Samo!
Samo!
Co tu děláš? Ty jsi blázen!
Pojď. Musím s tebou mluvit.
Neslyším. Hudba je moc nahlas.
Musím s tebou mluvit! Neslyším tě!
Je to hrozně nahlas!
Samo, my dva jsme...
Pojď se mnou!
Jasmine, zvedni to.
A mám tě, Adame!
Pane Džábire, vysvětlím vám to.
A co jako?
Myslel sis, že si nevšimnu?
Chtěl jsem všechno napravit.
Měl jsi mi to říct!
Ne mě dostat do zapeklité situace!
Nemusel byste to pochopit.
A co konkrétně?
Navíc si bereš mou dceru.
Měl jsi říct, abych ti dal klíč.
Ne nutit mě vyměnit zámky a denně čekat před domem!
Pojď. Sedni si.
Bože! Co to je? Co sis to udělal? Jsi celý od barev.
- Co se stalo? - To je dlouhý příběh.
Dlouhý příběh?
Upřímně, synu, chci ti poděkovat.
Za to, co jsi udělal.
Je to opravdu působivé.
Napravil jsi to, co já pokazil.
Jsem na tebe hrdý.
Řekla ti, proč byla proti manželství?
Po smrti své matky viděla, jak moc trpím
a jak moc mi její ztráta zlomila srdce.
Kvůli někomu, koho miluje, prostě takové riziko nepodstoupí.
Sama sebe přesvědčila...
...že lidé přicházejí a odcházejí.
A upřímně, synu,
jsem svou dceru takhle šťastnou viděl poprvé v životě.
Ale pozor!
Varuju tě. Pokud ji někdy naštveš...
Promiň, ale nevím, kam zmizel!
Nevadí. Nic se neděje. Poznám ho až zítra. To nic.
Teď mi...
Řekni mi, jak se cítíš. Jsi připravená?
To nic. Neměj strach.
Před svatbou je nervózní každý.
Je to velký krok. Určitě je taky nervózní.
Oba máte své životy, které splynou v jeden, takže...
Přesně o tom přemýšlím taky.
Nebudu moct chodit, kam chci,
a dělat, co chci.
Pak přijdou děti a vyrostou, což je další zodpovědnost.
- Budu se s nimi učit... - Dost, Samo.
- Život je... - Samo!
Slibuju, že všechno dopadne dobře, jo?
Já prostě nevím, jestli jsem připravená, nebo ne.
To ale vědět musíš.
Protože teď máš čas. Později už ho mít nebudeš.
Musíš vědět, jestli ho miluješ.
Já prostě Adama opustit nemůžu.
Je úžasný.
Jmenuje se Adam?
Ano! A šíleně mě zbožňuje.
O ruku mě požádal veřejně v restauraci a já ho odmítla.
A když jsem se pak vrátila do Kuvajtu, zjistila jsem, že nerandil a čekal na mě.
Jak ho můžu opustit? Zničí ho to.
Ukážeš mi jeho fotku?
Jo.
Je úžasný, co?
A roztomilý.
Jasmine.
Jsi v pořádku?
Ahoj, Samo. Jak se máš?
Zítra s tebou musím mluvit, jo?
Samo, něco ti musím říct.
Ne, Adame.
Ne, něco ti musím říct já.
Adame, mám tě moc ráda.
Strašně moc.
Jsi moje životní láska.
Ale...
Podle mě už to nevydržím.
Vrátila jsem se k tobě, protože jsi mi moc chyběl.
Řekla jsem si:
„Samo, dost. Musíš to brát vážně.
Je čas dospět, usadit se a přestat blbnout.“
A to jsem chtěla jen s tebou.
Adame, mám tě moc ráda.
Ale nejsem připravená
mít děti a založit rodinu.
Poslední dobou mě to děsí a tíží.
Ještě nejsem připravená.
Pořád chci cestovat a poznávat svět.
Adame, prosím, nebreč. Prosím!
Nedělej mi to těžší. Náročné je to pro mě i tak.
Tentokrát na mě nečekej, Adame.
Protože si tě upřímně nezasloužím.
Promiň.
Nechtěla jsem se zamilovat.
Pořád jsi říkala, ať něco cítím.
Jsi teď spokojená?
Ne.
Jasmine?
Moc se omlouvám.
Cítím vinu, že jsem tě přesvědčila, ale nečekala jsem, že je to lhář.
- To jsou býci. Dokonce... - Nemůžu tomu uvěřit!
Nemůžu uvěřit, že se z něj vyklubal takový mezulán!
Že by slza?
Ne!
Uvidíš.
Dám mu takový dělo, až bude úplně mimo.
Proč mi nikdo nerozumí?
Proč nikdo nerozumí, že jsem...
Nechci se mstít. Na tom mi nezáleží.
Jen prostě...
Je ve mně...
Mám takový bolestivý a hrozný pocit.
Chci, aby odezněl.
Kéž bych vás neposlouchala a nezamilovala se.
Nevěděla jsem, že láska bolí až takhle hodně.
Bolí opravdu hodně.
Jasmine, láska bolí.
Láska je bolestivá.
Ale taky je to to nejkrásnější na světě.
Neprožít ji by byla škoda.
A já že jsem „příšera“?
Už nikdy ho nechci vidět a mluvit s ním!
To je on?
- Je? - Nevím.
- Je to on? - Ne, Sama.
Haló? Ahoj, Samo.
Tak jsem tě poslechla.
Ukončila jsem to.
To jsem ti řekla?
Měla jsi pravdu.
Děkuju ti, Jasmine. Protože...
Já bych Adamovi ublížila, ale on si to prostě nezaslouží.
Ale zaslouží! Je...
Chtěla jsem říct,
že pokud si za svým rozhodnutím stojíš,
pak ti to přeju. Skvělá práce.
Co cítil on?
Jak to vzal?
Byl...
Byl velmi emotivní.
Byl emotivní?
- Otevři. - Chci poslouchat.
Pak ti to řeknu.
Pokračuj, Samo. Co se stalo pak?
Výborně!
Ahoj, Halo. Jak se máš?
Je tu Jasmine?
Ne, není tu.
Ale auto tu má a nebere mi mobil.
Chci ji vidět.
Není tady.
Zapomeň na ni.
Co to říkáš?
Jak? Je to moje snoubenka.
Opravdu?
Jsi vtipný.
Promiň, ale teď jsem trochu zmatená.
Protože už vlastně nevím, jestli je tvoje snoubenka ona, nebo Sama.
Kdo je tvoje snoubenka?
Víš, jak je pro ni těžké si někoho pustit do života?
Věřila ti a milovala tě.
Proč jsi jí to udělal?
Podívej, všichni jste to...
Miluju jen ji.
A všichni to víte, ne?
Vím, že jsem udělal chybu. O tom není pochyb.
Ale jen abych někomu neublížil.
Jasmine jsem ublížit nechtěl.
Nechtěl jsem.
Omrzelo to dokonce i mě.
Pořád bojuju sám se sebou a nevím, co mám dělat.
Prosím, Halo. Pusť mě za ní, prosím.
Vím, že tu je.
Chci šanci to všechno vysvětlit.
Neublížil jsi jí. To je ono.
Zničil jsi ji.
A teď s tím prosím přestaň.
Odejdi, Adame.
Odejdi.
Lidé přicházejí a odcházejí.
Žádný problém.
Vlastně jo.
A velký.
Adame, lhát můžeš všem, ale sám sobě ne.
Vybral sis ji.
Přijít jsi nechtěl jen o ni.
Ale je pryč.
Ztratil jsem ji.
Tvoje nebožka babička
by k tomu nějaký moudro neměla?
Moje babička? Ne.
Ale její matka říkávala, že řešení existuje na každý problém.
Ale nejdřív si dej sprchu.
Ale synu...
Nechci, aby si myslela, že jsem ji miloval pro peníze.
Zhluboka se nadechněte.
A pamatujte si,
že pláč není slabost.
Právě naopak.
Pláč je detox.
Vyčistí vaše city.
Plakejte.
Tak plakejte.
Ano.
Uroňte pár slz.
Dostaňte ze sebe tu nespravedlnost.
Zbavte se toho jedu.
Ano, plačte.
Je dort hotový? Přines to.
Ano, přines ho.
Proč D. J. přestal hrát?
Zeptej se ho, proč přestal.
Pusťte tam...
Zaprvé se omlouvám za zničení této svatby.
Rád bych poblahopřál novomanželům
a dal jim menší radu.
Milujte se.
Buďte spolu.
Co tam dělá Adam?
Proč je na pódiu?
- Odpouštějte si. - Proč neodpovídáte?
Pojď sem. Co tam dělá Adam?
Nevím.
Nevíš?
Za dva týdny jsem se měl ženit.
Já v tom prsty nemám. Fakt.
Ale protože jsem tupý idiot,
přišel jsem o tu nejkrásnější ženu.
Neztrať ji jako já.
Chci ji vidět ještě jednou,
abych jí řekl, jak moc ji miluju
a že bez ní můj život nemá smysl.
Kdybych měl jednoprocentní šanci, že mi odpustí,
tak bych
napravil všechny svoje chyby.
Píseň, kterou teď zazpívám, jsem napsal pro ni.
Znovu zpívat mě přiměla jen ona.
S vaším svolením
bych tu píseň rád věnoval jí.
Děkuju ti
za všechno to hezké.
Děkuju ti...
za všechno památné.
Vzpomínám si,
že kdysi dávno,
dávno, dávno
dny plynuly
a hodiny odbíjely.
Ale dnes a do konce života
jsem se rozhodl žít
bez strachu z nejistot.
Minulost je za námi, za námi.
Děkuji ti,
děkuji ti
za všechny ty roky.
Děkuji ti
za všechnu tu nostalgii.
Naše odloučení
už je minulost, minulost.
Znovu jsem tě našel
a už nikdy tě nepustím.
Nikdo nás nerozdělí,
buďme sami sobě oporou.
Naše láska bude žít navždy, navždy
a na věky věků.
Děkuji ti.
Za všechno to dobré.
Děkuji ti.
Za všechno památné.
Vzpomínám si,
že kdysi dávno
dny plynuly
a hodiny odbíjely.
Hodiny,
hodiny...
Děkuji ti.
Děkuju.
A teď jste čekali konec? Co vás nemá? Tak snadno mi neodpustila.
Jak jsi mi to mohl tajit?
Lhal jsi mi? Já ti věřila!
Hodně jsme se hádali.
A hodně se smáli.
Jasmine, promluvme si!
A hodně mi utíkala.
Ale nakonec...
Hej, novomanželé!
Překlad titulků: Tomáš Pikl