Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
F. FINCH MARKETINGDIREKTØR
AMBULANCETJENESTE
MADELINE FINCH PARAMEDICINER
CITALOPRAMTABLETTER
INDGÅENDE OPKALD
Det er meget sent, Alice.
Du skulle ikke være stukket af.
Far vil have sin bil tilbage.
- Alice, hvad skal jeg sige? - Hvor er hun?
- Ali... - Kommer hun hjem?
Pis.
Klokken er over to.
- Tog hun tilbage? - Aner det ikke.
Hvor er hun så? Mads, hvor er min bil?
Det ved jeg ikke, Frank. Bare tag min bil i morgen.
Det handler ikke om bilen, vel, Mads?
- Skal du ikke på vagt igen? - Nej.
Stationen var for underbemandet til flere fridage.
- Ja. - Godt.
Undskyld, at jeg ikke svarede.
Ring tilbage.
Det er bare manglende dømmekraft, Mads.
Skal jeg ikke ringe? Så vi ved, at hun er okay.
Far vil bare vide, om du er i lejligheden.
Vil du ikke snakke,
kan du bare sende os en sms eller sådan noget, bare... Undskyld, hvad?
- Hvornår er det sket? Lige nu? - Hvad sker der?
- Alice, er du kommet til skade? - Hvad er der sket?
Er de andre såret?
- Maddie, Maddie, hvad er der sket? - Alice? Hvad med dem?
- Er de såret? - Blev hun slået?
Frank, lad mig nu lytte!
Hvor er de nu?
Og hvad med dig? Er du stadig i bilen?
Okay, er der nogen i nærheden, der kan hjælpe? Er der et hus? Er der en bil?
- Kan nogen hjælpe? - Sæt den på medhør.
- Hvorfor ikke, hvor er du? - Jeg skal høre det!
Hvorfor er du ikke i byen? Har du ringet 112?
- Nej! Lad mig tale med hende først. - Kommer der en ambulance?
Nej, Alice, det er vigtigt, du skal ringe 112.
Du skal sige, hvor du er, og hvad der skete. Operatøren hjælper dig.
- Jeg har ringet. - Okay, så en ambulance er på vej.
Okay. Hvorfor taler du så ikke i telefon med operatøren?
- Jeg lagde på! - Det var dumt.
- Sig, hvad der foregår! - De prøver nok at ringe tilbage.
- Nej, ring. - Lad mig få hende!
De kan guide dig, så du ved, hvor ambulancen er...
De kan sige, hvad du skal gøre, det kan jeg ikke.
Hvad? Selvfølgelig kan du det!
Nej, ring 112, Alice. Ring tilbage til dem. Frank!
Alice, hvad sker der?
Åh gud.
Okay. Okay, hør her...
Jeg kommer... Mor og jeg kører over til dig.
- Ring ikke af. - Hun skal tale med operatøren.
Nej, med dig! Ikke en af dem. Bliv hængende, til ambulancen kommer.
Alice, hvornår kommer ambulancen? Hvor lang tid sagde de?
Tre... Tyve minutter! Kommer du efter mig?
Hvor er du?
Jeg er i Ashfolk-skoven, på Hallow Road.
Okay, jeg kommer.
Jeg er i telefonen.
Jeg guider dig, men du skal tale med personerne på vejen.
Vi skal vide, hvilken tilstand de er i, okay? Er du ude af bilen?
Hvorfor gør den det?
Du skal skubbe den ind og ryste. Det skal nok virke.
Jeg kan kun hjælpe, hvis du svarer og gør, som jeg siger.
- Få styr på den bil. - Tal til mig!
Hallow Road. Ashfolk-skoven.
Ashfolk?
Skat, skal det være, skal det være nu.
TID TILBAGE 50 MINUTTER
Alice, de kan dø, hvis du lader dem ligge derude på vejen.
Det må ikke ske.
Så stig ud af bilen.
Sæt hende på medhør nu!
Alice, hvordan går det?
Det er en pige.
Åh gud, hun er på min alder. Mor.
Hvad skal jeg gøre? Mor?
-Ånder hun? - Hun er stille.
- Gå hen til hende. Reagerer hun? - Hendes øjne er åbne.
-Åh gud. - Gå ned på knæ ved hende og...
- Nej, Alice... - Hun bløder.
Alice, vi kan ikke vente længere. Okay, du skal gøre det nu.
- Jeg er med dig. - Der er ingen her.
Jeg kører, så hurtigt jeg kan. Jeg kommer, så hurtigt jeg kan.
Du skal lytte til din mor, okay? Det er hendes job at redde mennesker.
- Hun kom bare løbende ud... - Ja. Og ingen bebrejder dig.
- Hun trækker vist ikke vejret. - Du skal tjekke hendes luftveje.
Læg en hånd på hendes pande, løft hagen op, så luftvejene frigøres.
- Okay? - Jeg lægger mobilen.
Ja. Sæt os på medhør, så du ved, at vi er her.
- Okay. Hendes luftveje er frie. - Du skal tjekke hendes vejrtrækning.
Læg håndfladen nedad på hendes bryst, se, om det bevæger sig,
og læg øret helt tæt ned til hendes mund og næse,
du skal lytte og mærke hendes åndedræt, okay?
Mor, jeg tror ikke, at hun er...
- Husker du førstehjælpen, du lærte? - Jeg kan ikke...
Jo, du kan. Husk hjertemassage.
Tryk 30 gange, og pust så to gange indimellem.
Og husk at klemme hendes næse sammen, okay?
Jeg er ked af det, men det bliver sværere senere, hvis du ikke prøver.
Begynd hjertemassage.
- Okay, okay. - Okay, dygtig pige.
- Kan du huske tempoet? - Det tror jeg.
- Okay, vent ikke. - Okay! Jeg tæller.
Okay, jeg er med dig.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte...
Hold armene strakte.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti.
- Tredive. - Ja, og pust to gange.
Og pust to gange.
Det er rigtig godt. Og så gentager du.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti.
- En, to... - Flet fingrene.
- Brug håndroden. - ...otte, ni, ti.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni...
Armene strakte.
Og igen, det er flot, Alice.
LYDLØS
- Hvad? - Hun må ikke gøre det.
- Det er hun nødt til. - Hvad, hvis pigen er død?
- Hun ramte nogen. - Ja.
Hvorfor spørger du?
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti.
Okay, og igen, Alice.
Der sker ikke noget.
Du skal have hendes hjerte i gang, før ambulancen kommer.
- Gentag det. - Og hvis ikke de når det?
Det er ikke let, men hendes liv er i vores hænder.
Både mine og dine. Så bliv ved.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni, ti.
En, to, tre, fire, fem, seks...
Nej, du skal holde tempoet. Kan du huske sangen?
Elefanten Nellie pakkede sin snabel Og sagde farvel til cirkusset
Og så gik hun med en trompe-trompet Tromp...
Godt. Ja.
Flokføreren kaldte Langt, langt væk
Flet fingrene, og tryk.
- Hun... hun trækker ikke vejret... - Okay, to pust!
- Okay, kan du mærke en puls? - Nej, der sker ikke noget!
- Det virker ikke! - Det er svært. Én gang mere.
Bare til paramedicineren tager over. Du må ikke lade hende dø.
- For helvede! - Giv hjertemassage igen!
- Det virker ikke! - Jo, måske!
Du må godt stoppe. Det er okay. Det er ikke din skyld.
- Hun kan ikke bare stoppe! Alice? - Du kender ikke pigens tilstand.
Hun er måske død. Alice bliver ødelagt!
Det er mit job. Du har ladet mig styre.
- Stopper hun, kan jeg ikke hjælpe! - Mor? Mor...
LYDLØS
-...jeg kan tage et par stykker mere. - Ja, min pige. Det ved jeg, du kan.
Elefanten Nellie pakkede sin snabel Og sagde farvel til cirkusset
Og så gik hun med en trompe-trompet Tromp...
Flokføreren kaldte Langt, langt væk
De mødtes en nat i månelyset På vej til Mandalay
- Igen. - Det er nok.
Nej, igen, Alice.
Elefanten Nellie pakkede sin snabel
Og sagde farvel til cirkusset Og så gik hun med en trompe-trompet
Hvad var det? Hvad er det? Hvad er der sket?
- Mor, hendes bryst! - Det er okay.
Det kan ske. Du kan godt fortsætte.
Hvad skete der?
Hun har nok brækket ribben eller brystben.
- Sig, det er løgn. Tilbage til bilen. - Nej, hun er ikke nødvendigvis død.
- Hendes bryst er faldet sammen, mor. - Okay, okay.
- Alice, sæt dig ind i bilen. - Nej. Det kan hun ikke, Frank.
For helvede, stop! Det er forbi! Alice, lad pigen ligge.
Vent på ambulancen i bilen.
Ja, ja.
Du aner ikke, hvad det vil gøre ved hende.
Hun var allerede død, Mads.
Det kan du ikke ændre på. Pigen er død.
Undskyld.
Alice? Alice? Pis!
Fuck...
ALICE RINGER...
Det er Alice Finch.
Jeg har for travlt, læg en besked, hvis det er vigtigt. Hej!
Alice, vær sød at svare.
Vi skal vide, om ambulancen er ankommet.
Og at du er okay. Vi er der lige straks, så ring.
TID TILBAGE 39 MINUTTER
Mon hun er alene?
Ambulancen er der sikkert nu, ikke sandt?
Responstiden for et kategori 1-opkald er under 15 minutter.
Er det et ja?
Jeg kunne ikke bære at høre hende gennemleve det.
Vi ved begge, at pigen var...
Jeg ville bare Alice det bedste.
Det troede jeg også, at du ville. Der var ikke noget at gøre.
Hvad laver du?
- Maddie? - Det er min bil, Frank.
- Hvornår er du begyndt igen? - Jeg er ikke begyndt igen.
Jeg ved godt, at jeg ikke forstår, hvordan det er at miste en patient.
Pigen var tydeligvis død.
Jeg måtte sætte vores datter i første række.
- De var én og samme person. - Nej, de er ej.
- Du overtalte mig til det. - Hvad mener du?
Hun skulle have talt med en rolig nødbehandler, ikke mig.
Gider du godt slukke den?
Svar...
ALICE RINGER...
Det er Alice Finch. Jeg har for travlt.
- Læg en besked, hvis det er vigtigt. - Alice, vær sød at tage den.
Jeg vil vide, hvad der foregår. Det var ikke din skyld.
Det vil politiet forstå. Det skal nok gå.
En pige er død, Frank.
Hun løb ud på en mørk afsides vej. Politiet tager alt i betragtning.
Og hvorfor rendte pigen rundt i Ashfolk så sent?
- Mener du det? - Den er tre.
Og hvorfor var Alice der?
Hun havde masser af grunde.
- Ashfolk ligger på vejen tilbage. - Hun flygtede fra os.
Nej! Hvorfor siger du det?
Det var... Det var et skænderi, Mads. Det er bare manglende dømmekraft.
Hun er en god pige. Du ved ikke, hvordan hun klarer sig på uni.
Hendes undervisere har foreslået hende et års udlandsophold.
Australien. Vi har opdraget hende rigtigt, Mads.
- Frank. - Hvad er der?
Jeg har ondt af hendes forældre. Pigens...
Hvorfor løb hun gennem skoven så sent?
Måske er der en campingplads.
Den er lukket. Kan du huske, at vi tog Alice med
den sidste uge i september i slutningen af sæsonen?
Der var nok fest.
Alice! Du må ikke ringe af på den måde igen.
Er ambulancen kommet?
- Alice, tal til os! - Er der nogen sammen med dig?
- Jeg er tilbage i bilen. - Okay, godt.
- Bliv der, vi er der lige straks. - Jeg er kørt i grøften.
- Jeg kunne ikke få den fri. - Det skal du ikke tænke på.
Hun burde slet ikke køre. Du må ikke køre.
Mads, hun bliver der.
- Og ambulancen? - Den er her ikke.
Har nogen ringet? En nødbehandler?
- Har du talt med dem? - Nej.
De burde være kommet.
De er forsinkede. De er underbemandede.
- Hvorfor er du der? - Vi taler...
Vil du ikke vide det, før politiet kommer?
Alice, fortæl os, hvad der skete.
Jeg kom kørende. Hun løb ud af skoven og lige ind i bilen.
Hvor hurtigt kørte du?
- Jeg kunne ikke undvige. - Hvor hurtigt?
- Jeg skred ud. - Hvorfor køre gennem Ashfolk?
Jeg troede, det ville være det hurtigste.
- Motorvejen? - Jeg måtte undgå hovedveje.
- Hvorfor? - Rolig nu.
Politiet vil stille dig alle de spørgsmål.
Jeg kunne ikke trække vejret eller fokusere, det...
Mine hænder rystede. Jeg blev ved med at tænke på alt det, du sagde.
Jeg kunne ikke tage til lejligheden, der er han jo.
Jeg kunne ikke tage hjem, for der er I.
Jeg havde bare brug for at være alene, så jeg kørte ind i skoven.
Mine venner og jeg kom her om aftenen, når der ikke er nogen.
Der mødte jeg Jakub første gang.
Havde han været i lejligheden, måtte jeg sige det.
- Hvad skulle jeg sige... - Du skal ikke tænke på ham. Ikke nu.
Havde jeg sagt det til ham først, ville jeg ikke være her!
- Alice, hvornår ankom du? - Det ved jeg ikke. Omkring klokken 22.
Det er over fire timer siden.
- Jeg var træt, jeg faldt i søvn. - For pokker, Alice! Det må du ikke!
Jeg havde ingen steder at være! Og jeg var så træt.
Jeg vågnede, kunne ikke finde hovedvejen. Jeg for vild.
- Jeg tror ikke på dig. - Hvad?
Du kørte ikke dertil for at tage en lur.
Politiet vil ikke tro det.
- Er du høj? - Hvad? Sludder!
- Svar mig. - Det er hun da ikke!
I september ringede hun, hun var bange.
Hun havde taget MDMA og var bange for at have taget en overdosis.
Hun turde ikke tage på hospitalet.
Hun havde dog bare fået et panikanfald. Ikke også, Alice?
Jeg ventede, til jeg ikke var påvirket længere.
- Hvad har du taget? - Ikke meget...
Alle på uni gjorde det.
- Jeg ville bare have det bedre! - Det betyder, at du var påvirket.
- Nej. Hun løb bare ud på vejen. - Du aner ikke, hvor hurtigt du kørte!
Politiet vil... Hvorfor er ambulancen ikke kommet?
Sig, at du har ringet til dem. Jeg beder dig!
- Jeg troede, at du kunne redde hende. - Alice.
Jeg er ked af det. Jeg er ked af det.
- Alice, hvorfor ringede du ikke 112? - Det ved jeg ikke.
Jo, du gør. Du ringede til os, fordi du altid ringer til os.
- Fordi vi redder dig. - I skulle sige, hvad jeg skulle gøre.
Hvis du ikke har kaldt en ambulance, så var genoplivningen forgæves!
Det vidste du da!
Jeg kunne ikke redde hende! Ambulancen kunne have reddet hendes liv!
Det hele skete så hurtigt!
Åh gud, vi må ringe til nogen.
Jeg kender nogle politibetjente. Hvad med Sophia Grant?
- Hun er imødekommende. - Nej, mor, ringer du til politiet?
- Det skal vi. - Anholder de mig?
Det ved jeg ikke. Hvad skal jeg sige?
- Hvad gør jeg? - Kommer jeg i fængsel?
Jeg kan ikke ordne det.
Jeg taler med Sophia, hun kan ordne det.
Men hun sprang bare ud. Jeg kunne ikke undvige. Jeg sværger.
Far...
Jeg sværger. Jeg kunne ikke.
Der er ikke mere, vi kan gøre! Du skulle ikke have ringet til mig!
Jeg vil ikke i fængsel!
Jeg tager skylden.
Jeg tager skylden for hende.
- Det kan du ikke. - Jo, jeg kan. Jeg er hendes far.
Det er min bil, sig, jeg kørte.
- Frank, nej. - Jeg skal bare have fat i hende først.
Politiet opdager det. Sophia tager sig af det.
Alice bliver anholdt.
Hvis vi når Hallow Road først, kan du køre hende hjem.
Jeg venter med bilen. Og liget.
Jeg fortæller politiet historien, hun løb ud på vejen, ind i bilen,
og jeg... jeg kunne intet gøre.
Jeg er ædru. Jeg har ikke drukket alkohol.
Eller taget stoffer.
Måske kørte jeg lidt for hurtigt. Det forstår politiet, klokken er tre.
Mørk vej, ingen gadelygter, og hun løber ud af skoven.
Det vil de forstå. Jeg kunne intet gøre for at forhindre det.
Så hvis vi tager Alice ud af ligningen, var hun der slet ikke.
Er det ikke rigtigt, Alice?
Jeg er her ikke.
Godt, så er det afgjort.
Jeg skal tale med din far. Jeg sætter den på lydløs.
Det varer kun et øjeblik.
- Du kan ikke dække over hende. - Nej.
Politiet opdager det.
De vil tro mig, de har ikke grund til andet.
Der er en, der er blevet dræbt, Frank.
Hvad er der ellers at sige, Mads? For helvede da!
Hvad kan vi ellers gøre? Ingenting!
Bliver det hensynsløs kørsel med døden til følge, kommer du i fængsel.
- Du mister alt. - Hvis Alice ryger i fængsel.
Hun skal ikke straffes for en dumhed. Det var en ulykke.
Det vil ødelægge hendes fremtid.
Du giver hende det, hun tror, hun vil have. En nem udvej.
Men hun vil aldrig glemme hendes ansigt, Frank.
Det påvirker hver eneste beslutning, hun træffer resten af livet.
Det ved jeg.
Hvad vi end gør, og hvor meget hun end ignorerer det,
så vil skyldfølelsen æde hende op.
Det er så det. Er det hele håbløst?
Det hverken kan eller vil jeg acceptere. Men vil du give op, så ja,
ring til din politiven og forklar Alice, hvorfor du ikke vil hjælpe.
- Du kan forklare, hvorfor alt er tabt. - Er I der stadig?
Det kan du gøre. For jeg vil ikke. Og jeg kan ikke.
Du tager beslutningen.
Mor.
- Far? - Jeg er her.
Far, hvad sker der?
Vi nærmer os, vi er der snart.
- Det skal nok gå, Al. - Tak.
Ja, bliv hængende.
TID TILBAGE 26 MINUTTER
Hvad vil der ske med hende?
Alice, det behøver vi ikke at tale om nu.
Mor? Jeg vil gerne vide det.
En retsmediciner henter hende.
- Ikke hendes familie? - Nej, de ser hende senere.
- Jeg har ladet hende ligge på vejen. - Bare bliv i bilen, Al.
Hvordan kan du holde det ud, mor?
- Hvad mener du? - Når du er på arbejde.
Du må se folk som mig, der har gjort det her.
- Hvordan kan du holde ud at se på dem? - Du har ikke gjort noget forkert.
- Der sker ulykker hver dag, Alice. - Det var ikke en ulykke.
Vi skal ikke tale om det nu.
Lad os tænke på universitetet. Du skal snart til eksamen, ikke?
- Åh gud. - Dit udlandsophold.
Et studieår i Australien...
Jeg havde givet hvad som helst for sådan en chance i din alder.
Alice, nu tænker vi fremad, ikke?
Vi kigger ikke bagud, kun fremad.
Du er langt væk fra det her, inden du ved af det.
-Jeg kan ikke afslutte uni. - Jo. Og det kommer du til.
For i aften skal ikke ødelægge dit liv.
- Men hvad med Jakub? - Alice, nej.
- Han har ret til at vide det! - Nej!
Det diskuterer vi senere. Du tænker ikke klart.
Mor og jeg ved, hvad der er det rigtige for dig.
- Hvis Jakub vil have... - Fuck Jakub!
Jeg kender ham, jeg kender typen! Han vil intet have med dig at gøre!
- Men jeg må fortælle ham det. - For fanden!
Nu er det mig, der bestemmer, okay!
Det er mig, der løser problemet. Den her lortesituation!
Så nu træffer jeg beslutningerne,
og at opgive universitetet som 18-årig for at stifte familie med en polak
er ikke en mulighed!
Jakub er tjekke.
Okay. Alice.
Alice, hør, du stjal vores bil for at stikke af fra et skænderi,
du kørte ind i en skov for at blive høj, da du opdagede, at du var gravid,
i stedet for at fortælle din kæreste det.
Far og jeg fik dig, da vi var unge, det er sandt, og vil gøre alt for dig.
Men jeg står ved det, jeg sagde.
Du er ikke klar til det ansvar, skat.
Jeg ked af, at jeg ikke reagerede på nyheden, som du havde håbet.
Jeg sagde det dengang, og jeg siger det nu, du vil ikke være forælder.
Ville I?
- Hvad? - Være forældre?
Al, hold nu op, selvfølgelig ville vi det.
Vi vil bare beskytte dig mod alt det, der er sket.
Og ulykkerne, stofferne og Jakub, dem kan der rettes op på,
jeg vil gøre alt for at hjælpe dig, og...
Alice, jeg vil altid være der til at vejlede dig.
Og alt skal nok blive godt...
GENBEREGNER RUTE
- Pis. - Overså vi en afkørsel?
Vi skulle være drejet til venstre. Men der var ingen vej.
GPS'en driller i den her elendige bil.
- Så må vi vende om. - Nej, jeg ved, det er den rigtige vej.
- Jeg har sgu bestilt service. - Vi er nødt til at vende om.
- Den kom ikke til service. - Frank!
- Jeg kender vejen! - Vi skal vende om!
Vejen fører bag bjergtoppene ved Ashfolk-skoven!
Du husker det ikke, og du er ligeglad. Vi kom her hvert år som familie!
- Hvad mener du? - Du ved, hvad jeg mener.
- Gør jeg det? - Ja!
De sidste seks-syv måneder har du været fraværende.
- Du fortæller mig ikke noget. - Du ville ikke tro, Alice tog stoffer.
Det er ikke det. Du er fraværende. Du gider ikke engang arbejde...
Du får det til at lyde, som om du... Du er ligeglad og har altid været det.
Gid du havde ordnet din skide bil.
GENBEREGNER RUTE VEND OM
- Vi skal vende om. - Vi kan ikke dreje.
- Far, jeg kan se dig. - Hvad siger du?
Jeg kan se forlygterne gennem træerne.
Hvad mener du?
Kør videre, det er en lang vej. Den snor sig om skoven.
NY RUTE FUNDET
Men I er tæt på.
Jeg tænder forlygterne, så I kan se mig.
Nej, nej! Sluk dem! Sluk lygterne! Det er ikke os, det er en andens bil!
- Så de dig? - De kører stadig denne vej.
- De ser mig. Hende! - Nej, de gør ikke. Godt, hør her.
Far, hvad gør jeg? Hvad...
De kommer ikke til at se hende, de vil ikke vide, at hun er der,
for du får hende væk fra vejen, ikke?
Du trækker liget væk fra vejen og skjuler det i skoven, ude af syne.
- Nej, det kan hun ikke. - Få liget væk, Alice.
- Nej, nej! - Gør det, for fanden!
- Jeg vil ikke. - Jo, ellers er det slut!
- For guds skyld! Før de når frem! - Det gør det værre.
Vi har styr på det. Godt, Alice. Få det skide lig væk fra vejen.
Okay.
- Frank. - Lad være, Maddie, lad være.
- Skynd dig, Alice. - Jeg kan ikke.
Jo, du kan. Tag fat i hendes tøj, få hende væk fra vejen.
- Kom nu, hurtigt! - Jeg er ked af det.
- Er hun skjult Er hun i sikkerhed? - Jeg glemte hendes sko på vejen.
Gå tilbage og tag den! Hurtigt!
Okay.
Hendes ansigt ændrer sig!
- Hvad? Hvad mener du? - Hun bliver en anden!
- Alice, du taler sort! - Jeg kan ikke! Jeg kan ikke!
Alice, er du stadig høj?
Nej, Alice, du må ikke løbe. Du må ikke løbe!
Hej.
Er du okay? Sluk forlygterne, skat.
Du blænder den lille stakkel. Vi ville ikke skræmme dig.
Har du brug for hjælp med din bil?
- Er du alene herude? - Tal til hende, få hende væk.
Vi kan hjælpe, hvis der er sket en ulykke...
Jeg taler i telefon. Jeg er okay. Jeg er ikke kommet til skade.
- Men hvad er der sket her? - Jeg var bare nødt til at standse.
I en grøft? Har du noget imod, at jeg stiger ud af min bil?
- Nej, Alice. Få hende til at køre. - Nej, jeg mener det. Jeg har det fint.
Du skal ikke være bange. Jeg skulle bare have gang i blodomløbet.
Det er noget af en køretur herud. Her er dejlig naturskønt om dagen.
Den skulle være fortryllet.
Der er så meget at skjule, især i det kulsorte mørke.
Ja.
- Du er meget anspændt. - Hvad?
Du er meget anspændt. Som et spøgelse.
Nej, et dyr, et rådyr måske, løb ud foran... Jeg...
- Og jeg røg i grøften og... - Skat, er der rådyr herude?
- Nej. - Måske var det en bortløben hund.
- Hvad er der galt med dem? - Det ved jeg ikke.
Vi så, at du blinkede, vi troede, at der var sket en ulykke.
Nej, undskyld, det er der ikke, jeg er okay.
Sig, at du taler med dine forældre. At vi er på vej.
Mine forældre er i telefonen, de kommer og trækker bilen op.
-Vi kan hjælpe. - Nej, det er okay. Jeg har det fint.
Pjat! Skat, tag rebene i bagagerummet!
Vi kan trække hende op.
Du kan give mig bilnøglerne, så kan jeg trække dig op.
Nej, jeg vil hellere have, at I kører.
Det er køligt. Ikke mange kommer til Ashfolk, når det er så koldt.
Og især ikke om natten.
Man kan ikke komme længere ind i skoven end her med bil.
Ved du, hvorfor den hedder Hallow Road?
Fordi det er hellig jord, fuld af myter og overleveringer.
I gamle dage hædrede hedningene feerne i de her skove.
Nu er overleveringerne blevet til bålhistorier
for unge, der tager herud for at drikke sig fulde.
Hvordan endte du her?
Er du virkelig helt alene?
- Hvad? - Man siger "undskyld", ikke "hvad".
Jeg spurgte, om nogen havde bragt dig hertil.
Du forstår ikke.
Jeg kan se i dine øjne, at du er beruset.
Så hvis du troede, at du bare kunne køre ind i Ashfolk
med dine venner, som det passede dig, og slå lejr i fred
og drikke dig fuld eller blive skæv,
så skal jeg minde dig om, at du overtræder loven.
Jeg kan ringe til politiet.
- Nej, nej. - Forstår du?
Det er ikke sandt. Der er ingen her. Jeg er faret vild.
- Jeg har ikke... - Hvad? Er du for fuld til at køre?
- Så du kørte galt? - Lad mig være.
- Skal jeg ringe til politiet? - Jeg er ked af det.
Hvad er du ked af? Frøken?
- Hvad er det, du vil fortælle mig? - Jeg ville ikke...
Alice, Alice.
Lad mig tale med dem, jeg forklarer, hvad der foregår.
- Min mor kan tale med dig. - Hvad vil du sige?
- Okay, giv mig din telefon. - Nej, behold den.
Sæt den på medhør.
- Det er min mor, der taler. - Hallo?
Hej? Hallo, kan du høre mig?
- Er du pigens mor? - Ja.
Jeg er her med min mand. Vi har lyttet med, vi forstår din bekymring.
Alice har haft en hård nat. Hun kørte tilbage til universitetet
og for vild på en genvej og kørte i grøften.
Min mand og jeg kører ind i Ashfolk. Tak, fordi I tog jer af Alice.
Men vi er tæt på nu, vi er kun...
TID TILBAGE 17 MINUTTER
...kun få minutter væk.
Så vi tager os af Alice fra nu af.
I kan bare køre.
Skal vi lade jeres datter være alene? I skoven?
I mørket?
Som jeg sagde, så er vi kun få minutter væk.
- Hvad lavede du i skoven? - Hvad?
I skoven? Du kom springende ud, forfjamsket, hvad lavede du?
Undskyld mig, hør her, jeg er ked af det,
men jeg kan høre, at du gør Alice bange.
Undskyld, I er fremmede, der kører i en skov om natten. Det gør mig bange.
Det er meget foruroligende,
så min mand og jeg ville virkelig være glade,
hvis I bare kørte videre,
satte jer ind i jeres bil igen og lod vores datter være i fred.
Gør jeg dig bange?
Ja.
Godt så.
Sørg for at få renset dit sår.
- Du har blod på din skjorte. - Det er fra bilen.
- Efter ulykken. - Ja, jeg skar hånden.
Hav en god nat.
- De kører. - Alice, sæt dig ind i bilen.
- Lås døren. Hun er blevet set. - Ja, men det går.
- Nej, løgnen bliver bare større. - Lad os nu bare komme derhen og se.
- Jeg er inde igen. - Godt, lås døren.
- Hvor langt væk er I? - Vi er...
- Nej. Nej, nej, nej. - Alice, hvad er det?
- Hvad laver de? - De er standset.
De leder efter hende. Åh gud. Hvad gør jeg?
Okay, okay.
- Frank. - Hvad gør jeg...?
- De finder hende måske ikke. - Tilkald politiet.
- Inden det bliver værre. - Nej.
- Det er uundgåeligt, at... - Mor, hvad siger du?
Alice. Alice. Du skal blive i bilen.
Du må ikke gå ud. Sig, at politiet er på vej, jeg ringer nu.
- Det skulle jeg have gjort. - Nej!
Alice, jeg er ked af det, men det er den eneste måde.
Nej!
Alice? Hvad laver du?
Alice, lad være! Alice, du må ikke stikke af.
Frank, sig, at hun skal lade være!
Jeg beder dig! Jeg lover, at politiet hjælper dig. Du kan ikke stikke af.
Alice, Alice, det kan du ikke, der er ingen steder at tage hen!
Frøken? Stands! Stig ud af bilen.
Hallo! Du sidder fast. Du ryger bare længere ned i grøften.
- Gå! - Vi har fundet pigen. Vi ved det nu.
Det var en ulykke, men du skal standse.
Før du gør en anden fortræd! Frøken, sluk motoren.
- Lad mig være i fred! - Det kan vi ikke.
Alice, hør på mig. Lyt til mig. Far og jeg er her for dig.
Vi klarer det sammen. Men du skal stoppe.
- Vinduet, skat. - Nej, rør mig ikke!
Lad hende for helvede være i fred! Lad hende for helvede være i fred!
- Du skal ikke røre min datter! - Nej!
Åh gud. Maddie, hvad skete der lige? Hvad skete der lige?
ALICE RINGER...
TORSDAG DEN 31. OKTOBER
Åh gud.
Frank, ikke så hurtigt.
Måske prøvede de bare at standse hende.
De ved det, Mads. De ved det.
- Vi må ringe til politiet. - Nej, ring til Alice igen. Prøv igen.
- Er hun uskadt, ringer vi. - Nej.
- Vi er der sgu næsten! - Nej!
- Det er så hyklerisk! - Hvad?
Du sagde, at hun ikke ville være mor.
Du vil selv opgive forældreskabet!
- Hvad snakker du om? - Vi skal klare det!
INDGÅENDE OPKALD ALICE
- Alice, Alice! Alice? - I vidste vel det med pigen?
- Hvor er Alice? - Du må være faren.
- Hvor er Alice? - Hun er i bilen, hun falder til ro.
Vi brød ind for at tage nøglerne, så hun ikke skadede sig selv.
Giv mig hende.
Hun er i chok, hun vil ikke tale med jer.
Skyldfølelse lukker sjovt nok kroppen ned.
Det var en ulykke.
- Sådan ser jeg ikke på det. - Hvad mener du?
Påkørslen må være sket på vejen.
Pigen er blevet slæbt ud af syne og ind i skoven.
Og politiet er ingen steder at se.
Ingen ambulance, intet politi. Kun to forældre i telefonen.
Og det er ikke tilfældigt, vel?
Det er dilemmaet i et dilemma. Handler vi logisk eller følelsesmæssigt?
Valgene, der blev truffet her, er truffet på følelser snarere end logik.
Det stakkels barn, der blev ladt alene i kulden.
Det er nemt for dig at sige.
Jeg er paramediciner, derfor ringede Alice.
Jeg troede dumt nok, at jeg kunne redde pigen,
og da jeg indså, at jeg ikke kunne, var det for sent.
For sent? Hvorfor det?
Vil du ikke nok bare give Alice telefonen?
- Nej. I lod hende ligge og dø. - Nej. Vi prøvede hjertemassage.
Det gjorde Alice. Vi... Men pigen kunne ikke genoplives.
Pigen virkede spillevende, da min mand tog hende med.
- Hvad sagde du... Hvad sagde du? - Pigen er i live.
-Åh gud. Gudskelov. - Jeg forstår ikke...
Glæd jer ikke.
- Men hun er i live? - Ja, det har jeg jo lige sagt.
- Ringede du til politiet? - Nej.
Hvorfor ikke?
- Alice? Er det Alice? - Ti stille.
Vær sød at give hende telefonen!
- Bliv i bilen. - Lad hende være!
I lader fantasien løbe af med jer.
- Men vi digter vel alle historier. - Der er ikke nogen historie.
Pigen løb ud foran bilen i mørket.
Det var ikke Alices skyld. Hun prøvede at redde hende.
Det er sandt.
Det forklarer ikke, hvorfor hun er her. Hun kørte i beruset tilstand.
- Hvad er det, du vil have? - En bedre historie.
Er du forælder?
Så forstår du, hvor langt man vil gå for at beskytte sit eget barn.
Forstår du det?
Alice kørte bare ind i skoven for at undslippe en stressende situation.
Det var mig... Det var mig, der bad hende skjule liget,
så ingen ville finde ud af det, før vi nåede frem.
Min kone skulle køre hende hjem, og jeg skulle blive og tage skylden.
Men jeg lover dig, at vi ikke... vi ville ikke flygte.
Det er min skyld, ikke Alices.
Jeg er... Det er min skyld. Det er historien.
Jeg beder dig...
Ingen forælder ønsker at være deres barns monster.
Ingen vil nægte dem noget. Så vokser de op, og så er det for sent.
Min mand og jeg lærte det på den hårde måde.
Ligesom jer nu, men vi har gjort bod.
Vi har betalt prisen lige siden.
Så er det afgjort. I skal tale med jeres datter.
Tak.
Det er Alice, ikke? Her.
Du er dehydreret og ved at besvime, drik noget vand. Drik.
- Nu skal du tale med dine forældre. - Hej.
Er du okay?
Jeg forstår det ikke. Hvordan kan hun være i live?
Du var så bange for at have dræbt hende, at du troede, det var sandt.
Men det vigtigste er, at hun klarer den.
Mor?
Måske overhørte vi hendes hjerteslag.
Men hendes brystkasse faldt sammen.
- Du reddede hendes liv. - Havde jeg kaldt hjælp...
Hun klarer den. Og det gør du også. Kvinden lader os gøre som aftalt.
Jeg siger, at jeg kørte. Det ændrer vi ikke på.
Det er din beslutning, Alice.
- Den er taget. - Vi kan ikke bestemme.
Hvorfor vil du ikke lade os gøre det?
Man skal tage følgerne af sine handlinger.
Det nedbryder en. Hver en lille del.
Jeg måtte holde op som paramediciner.
Hvad snakker du om?
Jeg havde ignoreret advarselstegnene i et stykke tid.
Alarmklokkerne sagde, at jeg måtte holde op.
Så blev jeg kaldt ud til en kvinde på min alder, i et indkøbscenter.
Jeg kunne se, at hun havde fået et panikanfald.
Hun opførte sig, som jeg havde forventet.
Vejrtrækningsbesvær, fingerkrampe, opspilede øjne.
Det sker hele tiden. Jeg er god til det.
Jeg kan altid tale nogen gennem et panikanfald.
Min kollega sagde: "Vi kører hende på hospitalet."
Jeg sagde: "Nej, hun er okay om et øjeblik."
Men det var hun ikke. Jeg kunne ikke få hende til at trække vejret normalt,
så vi måtte køre med hende, og i ambulancen fik hun hjertestop.
Jeg gav hende hjertemassage, men kunne ikke genoplive hende.
Da vi ankom til hospitalet, sagde skadestuelægen,
at hun havde fået en kæmpestor blodprop i lungerne.
Hun havde haft flere blodpropper i lungerne. Det havde jeg overset.
Jeg havde stillet alle de forkerte spørgsmål, og jeg...
Jeg var så sikker på, hvad jeg havde med at gøre,
så sikker på, at det var et panikanfald, at jeg overså det.
Men ingen gav mig skylden.
Det blev vurderet som en forståelig fejltagelse.
Så jeg sagde op.
Så det skal være din beslutning, skat.
Det må ikke... Far og jeg kan ikke tage den for dig, okay?
Jeg lod hende ligge der. Pigen. Ligesom mig.
Jeg så mit ansigt på hendes krop.
- Skat... - Overlever hun, vil jeg sige undskyld.
Jeg vil gerne gøre det rigtige.
Okay.
Jeg siger det til kvinden, før det er for sent.
- Hvor langt væk er I? - Vi er tæt på. Et par minutter.
Okay, så ses vi om lidt.
TID TILBAGE 4 MINUTTER
Jeg havde glemt, hvor dyb skoven er.
Hvorfor skulle nogen komme her om aftenen, alene?
Så er vi her.
- Der er noget galt. - Alice? Alice? Alice? Al?
Hvor er de? Ville politiet bare tage dem med og køre?
- Nej, nej, det ville de ikke gøre. - Mads, der er ingen her!
- Alice? Al? - Frank. Frank.
Pigen!
Åh gud. Åh gud. Åh gud.
Åh gud. Åh gud, Mads, de løj!
- Alarmcentralen, hvilken... - Politiet!
- Jeg stiller dig om. - Sig frem.
Politiet. Adressen?
Ashfolk-skoven... Hallow Road, Ashfolk-skoven, nationalparken.
- Ja, og dit navn? - Madeline Finch.
- Hvad er der sket? - En bilulykke.
Min datter kørte herude og ramte og dræbte en med sin bil.
Okay. Ambulance og politi er sendt til stedet.
- Var du vidne til ulykken? - Nej, min mand og jeg er lige kommet.
Så I er sammen med jeres datter og ofret nu?
Nej, kun ofret.
- Og jeres datter? - Hun...
Hallo?
Maddie, det er Alice.
- Fru Finch... - Mads, det er Alice. Det er Alice.
- Det er Alice. - Fru Finch?
Det er Alice.
Fru Finch, hallo? Er du der stadig?
Hallo? Fru Finch, tal til mig.
Du skal sige noget.
Fru Finch, hallo? Er du der stadig? Fru Finch, er der sket dig noget?
Hallo?
Nej, det kan ikke være hende. Det kan ikke være hende.
Husk, at hun sagde noget, og vi hørte hende.
Husker du det? Det er ikke Alice. Nej.
- Fru Finch? Kan du høre mig? - Jo, det er.
Jeg skal vide, hvad der sker.
- Hallo? - Nej, Frank. Det er ikke Alice.
Hold op. Hold op.
- Det er ikke Alice. - Mads, det er Alice.
- Kan du huske det? - Hallo?
Hun sagde, at ansigtet ændrede sig, og vi hørte noget.
- Vi hørte det. - Hvad snakker du om?
- Er du der? - Hvad mener du?
- Mads, det er Alice. - Hallo? Fru Finch? Tal til mig. Hallo?
- Nej, for hun... - Hvad mener du? Hvad snakker du om?
- Nej, for vi hørte noget... - Mads.
Hun sagde, at ansigtet ændrede sig! Vi hørte den forfærdelige lyd. Hun...
- Det er Alice. - Hold kæft, Frank!
Fru Finch, du skal sige...
Alice?
Hør.
- Hør. - Hvad er det?
Alice?
- Mor? - Alice, jeg er her! Jeg er her!
-Jeg skal kaste op. - Det tror jeg gerne.
Vi skal nok hjælpe dig.
- Alice, hvor er du? - Mor, vi er stadig i skoven.
De kan ikke være langt væk.
Hvorfor er vi her stadig? Skal vi på hospitalet?
Til politiet? Er pigen okay?
Nej. Hun er død, Alice. Du slog hende ihjel.
Du lod hende fryse ihjel i skoven på Hallow Road.
- Jeg forstår det ikke. - Jo, du gør.
Du vidste, at hun var død, da du kørte hende ned.
Og du vidste, at det var enden på dit eget liv.
Din lovende fremtid. At intet nogensinde ville blive det samme igen.
Du vidste, hvad du havde gjort.
- Jeg vil have mine forældre. - Vi er her, Alice.
- Nej! I er ikke mine forældre! - Jo, det er vi nu.
Dem, du kalder dine forældre, bestemmer ikke længere.
Åh gud!
De kan ikke befri dig fra det onde, du har gjort.
- Hvad er det? - For himlens skyld.
Ingen forælder ønsker at være deres barns monster, Alice.
De kan ikke klare det, der skal gøres, men det kan vi, Alice.
Og vi er her for dig nu. Som vi var her for barnet før dig.
Og barnet før hende.
- Vil du ikke nok lade mig gå! -Åh gud!
- Hvilken vej? Hvilken vej? - Jeg vil ikke være her!
Nej, men du fortjener at være her. I har alle bedt om det.
Mor!
Forældres basale instinkt er at tro, at de kan skåne deres barn
for livets konsekvenser.
At de kan redde dig, uanset hvor høj prisen er.
- Så de finder på historier. - Er det dem?
- Derfor er du på denne vej. - Jeg vil ikke være her! Hvad er det?
- Hvor er jeg? - Hvor langt vil de gå for dig, Alice?
- Hvor længe bliver de ved med at køre? - Hvad gør du?
Ved de ikke, at deres historie ikke holder?
Hvor kører I mig hen?
Med den ene endeløse vej efter den anden,
der bare fortsætter og fortsætter.
POLITI
Nej, nej, nej! Flyt jer!
Flyt jer! Flyt jer! I skal flytte jer!
- Vores datter er der! - Hvor kører I hen?
- Nej! - Giv mig telefonen!
Jeg skal nok gøre det godt. Giv mig en chance!
Det er for sent.
Jeg beder dig! Giv mig en chance mere!
Giv mig en chance!
- De vil ikke flytte sig! - Jeg er jo gravid!
Så retter vi også op på dit barn.
Nej!
Det er Alice Finch. Jeg har travlt, læg en besked, hvis det er vigtigt.
POLITI
Første indtryk er, at pigen var fuld. Hun kørte bilen i grøften.
Hun gik ud på vejen, desorienteret, og nogen kørte hende ned.
Føreren gik i panik, skjulte liget, og flygtede.
- Det er ikke det, forældrene siger. - De har identificeret liget.
De siger, at det ikke er deres datter.
De sagde, at de talte i telefon med deres datter, da det skete.
Det må være traumet. De har nok svært ved at acceptere det.
Det forstår man godt.
Undertekster: PLINT Oversat af: Anne Andersen