Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
F. FINCH MARKETINGOVÝ ŘEDITEL
ZÁCHRANNÁ SLUŽBA
MADELINE FINCHOVÁ ZÁCHRANÁŘKA
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Je dost pozdě, Alice.
Neměla jsi odsud takhle vystřelit.
Táta bude chtít vrátit auto.
- Alice, nevím, co říct. - Kde je?
- Ali... - Jede domů?
Sakra.
Jsou dvě ráno.
- Jela zpátky na byt? - Nevím.
Tak kde je? Mads, kde je moje auto?
Nevím, Franku. Zítra si vezmi moje.
Tady nejde o auto.
- Zase nemáš službu? - Ne.
Myslel jsem, že nemají lidi, aby sis mohla vzít volno.
- Nemají. - Dobře.
Promiň, vypadlo to.
Zavolej zpátky.
Jen udělala chybu, Mads.
Co kdybych jí zavolal, jestli dojela v pořádku?
Táta jen chce vědět, že jsi v pořádku doma.
Pokud nechceš mluvit,
mohla jsi poslat zprávu, ale hlavně... Cože?
- Kdy se to stalo? Teď? - Co se stalo?
- Alice, jsi zraněná? - Cože?
Co ten druhý? Je zraněný?
- Maddie, co se stalo? - Alice, co je s ním?
- Je zraněný? - Nabourali do ní?
Franku, neslyším ji!
Kde je teď?
A ty jsi v autě?
Dobře. Je tam někdo, kdo by mohl pomoct?
Je tam nějaký dům nebo auto?
- Může ti někdo pomoct? - Dej ji nahlas.
- Proč ne? Kde jsi? - Chci ji slyšet, Mads!
Proč nejsi ve městě? Volala jsi záchranku?
- Ne, nech mě s ní promluvit. - Je sanitka na cestě?
Ne, je to důležité. Musíš je zavolat.
Musíš jim říct, kde jsi
a co se stalo. Dispečer ti pomůže.
- Už jsem je volala. - Takže sanitka je na cestě.
Dobře. Tak proč nemluvíš s dispečerem?
- Mluv s nimi! - Zavěsila jsem!
- Tos neměla. - Co?
- Řekneš mi, co se děje? - Ticho! Budou volat zpátky.
- Ne, zavolej jim. - Dej mi ji!
Dispečer ti řekne, jak daleko je sanitka...
a řekne ti, co přesně máš dělat, a to já nemůžu.
Cože? Jasně že můžeš.
Ne, zavolej zpátky na 999. Franku!
Alice, co se stalo?
Proboha.
Kurva. Dobře, poslyš...
Přijedu... Přijedeme s mámou za tebou.
- Zůstaň na telefonu. - Musí mluvit s dispečerem.
Ne, musí mluvit s tebou.
Mluv s ní, dokud nepřijedou.
Za jak dlouho tam bude sanitka? Co ti řekli?
Třicet... dvacet minut!
- Proboha. - Jedete?
Kde jsi?
Jsem v Ashfolkském lese, na Hallow Road.
Dobře, už jedu.
Budu na telefonu.
Provedu tě tím,
ale musíš k tomu člověku jít.
Musíme vědět, jak je na tom.
Dobře? Už jsi venku z auta?
Proč to pořád nejde?
Zaraž tam klíč a zacloumej s ním. Naskočí to.
Nemůžu pomoct, když neodpovídáš a neděláš, co říkám.
- Nech si to opravit. - Mluv se mnou!
- Kde je? - Hallow Road. Ashfolk.
Ashfolk?
Zlatíčko, musíme začít hned.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS: 50 MINUT
Alice, může zemřít, pokud ho tam necháš ležet.
To nechceš.
Tak vystup z auta.
Dej ji okamžitě nahlas.
Alice, jak je na tom?
Je to holka.
Proboha, je v mém věku. Mami.
Co mám dělat? Mami?
- Dýchá? - Nehýbe se.
- Běž k ní. Reaguje? - Nemůžu... Má otevřené oči.
- Proboha. - Klekni si k ní a...
- Ne, Alice... - Krvácí.
Už nemůžeme dál čekat. Musíš to udělat hned teď.
- Jsem s tebou. - Nejsi. Nikdo tu není.
Zlatíčko, jedu, jak rychle můžu. Přijedu co nejdřív.
Teď ale musíš poslouchat mámu.
Ví, jak člověka zachránit.
- Vběhla mi do cesty... - Já vím. Nikdo ti to nedává za vinu.
Myslím, že nedýchá.
Dobře. Nejdřív zkontroluj dýchací cesty.
Polož jí jednu ruku opatrně na čelo
a druhou jí zvedni bradu, abys je uvolnila.
- Rozumíš? - Položím si mobil.
Jo. Dej nás nahlas, ať víš, že jsme tady.
Dobře. Dýchací cesty jsou volné.
Teď zkontroluj dech.
Dej jí ruku na hruď, jestli se zvedá,
a zároveň polož ucho k její puse a nosu.
Poslouchej, jestli dýchá.
Mami, myslím, že ne...
Pamatuješ si první pomoc, co jsem tě učila?
- Vzpomínáš si? - Nemůžu...
Ale můžeš. Vzpomeň si na masáž srdce.
Budeme opakovat série po 30 stlačeních a poté dvě vdechnutí.
Nezapomeň jí držet nos, dobře?
Je mi líto, že to musíš dělat,
ale bude to pro tebe potom těžší, když to teď nezkusíš.
Alice, začni s masáží.
- Dobře. - Hodná holka.
- Pamatuješ si tempo? - Asi jo.
- Nečekej. - Dobře! Budu počítat.
Jsem tady s tebou.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm...
Drž ruce natažené.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset.
- Třicet. - Teď dvakrát vdechni.
Dvakrát vdechnout.
Skvělá práce, Alice. Teď znovu.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset.
- Raz, dva... - Propleť si prsty.
- Používej dlaně. - ...osm, devět, deset.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět...
Ruce natažené.
Vedeš si skvěle.
ZTLUMIT
- Co? - Nemůže pokračovat.
- Musí. - Co když je mrtvá?
- Někoho srazila. - Já vím.
Tak proč se ptáš?
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset.
Dobře, a znovu.
-Nic se neděje. - Dobře.
Jen pokračuj s masáží, dokud nepřijede sanitka.
- Začni znovu. - Co když nepřijedou včas?
Není to snadné, ale její život je v našich rukou.
V mých i tvých. Tak pokračuj.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm, devět, deset.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest...
Nezpomaluj, zlato. Pamatuješ si tu písničku?
Slonice Nellie si sbalila kufry a cirkusu dala vale.
Pochodovala se svým chobotem...
Správně. Ano.
Vedoucí stáda volal, ať mašíruje vpřed.
Propleť si prsty, udržuj tlak.
- Nedýchá... - Dobře, dvě vdechnutí.
- Cítíš puls? - Ne. Nic se neděje.
Je těžké najít puls.
Prostě to zkus znovu.
Dokud to nepřevezmou záchranáři.
- Nemůžu... - Nenech ji zemřít.
- Do prdele, Maddie! - Začni prosím znovu!
- Nefunguje to! - To nevíme.
Zlatíčko, můžeš přestat. Není to tvá vina.
Nemůže přestat! Alice?
Nevíš, jak na tom je.
Může to být zbytečné. Traumatizuješ ji!
Tohle je má práce. Předal jsi mi kontrolu.
- Jestli přestane, nemůžu jí pomoct! - Mami?
ZTLUMIT
-...ještě to párkrát zvládnu. - Já vím, že ano, holčičko.
Slonice Nellie si sbalila kufry a cirkusu dala vale.
Pochodovala se svým chobotem dál a dál a dál.
Vedoucí stáda volal, ať mašíruje vpřed.
Setkali se pod stříbrným úplňkem na cestě do Mandalay.
- Znovu. - Musí přestat.
- Ne, znovu. - Slonice Nellie si sbalila kufry
a dala cirkusu vale. Pochodovala se svým chobotem...
Co to bylo? Co se stalo?
- Její hrudník! - To je v pořádku.
To se stává. Můžeš pokračovat.
Co udělala?
Nejspíš jí zlomila žebro.
- To se stává. - Děláš si prdel?
- Alice, vrať se do auta. - To neznamená, že je mrtvá.
- Propadl se jí hrudník, mami. - Dobře.
- Alice, vrať se do auta. - Ne, to nesmí.
Krucinál, přestaň! Je konec! Alice, nech ji být.
Počkej na sanitku v autě.
Ano.
Franku, netušíš, co to s ní udělá.
Už byla mrtvá.
Ničím to nezvrátíš. Je mrtvá.
Je mi to líto.
Alice? Alice? Sakra!
Kurva...
ALICE VOLÁNÍ...
Dovolali jste se Alice Finchové.
Teď nemůžu. Zanechte zprávu, pokud je to důležité. Čau!
Alice, prosím, zvedni to.
Musíme vědět, že přijela sanitka
a že jsi v pořádku. Nejsme daleko. Zavolej zpátky.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS: 39 MINUT
Je tam sama?
Sanitka už tam asi bude, že jo?
Čas příjezdu u případů první kategorie je pod 15 minut.
Takže ano?
Promiň, ale musel jsem to utnout.
Oba víme, že ta dívka je...
Mads, myslím jen na Alice.
Myslel jsem, že ty taky. Bylo to marné.
Co to děláš?
- Maddie? - Je to moje auto.
- Kdy jsi zase začala? - Nezačala.
Vím, že nechápu, jaké to je, ztratit pacienta.
Bylo jasné, že je mrtvá.
Musel jsem dát přednost naší dceři.
- Obě měly být priorita. - To teda ne.
- Přemluvil jsi mě k tomu. - Co tím myslíš?
Měla volat s dispečerem, ne se mnou.
Můžeš to típnout?
No tak.
ALICE VOLÁNÍ...
Dovolali jste se Alice Finchové. Teď nemůžu.
- Zanechte zprávu. Čau! - Alice, zvedni to, prosím.
Musím vědět, co se děje. Není to tvá vina.
Policie to pochopí. Bude to v pořádku.
Ta dívka zemřela.
Vběhla ve tmě do silnice.
Policie to vezme v potaz.
A proč byla ta holka vlastně takhle pozdě v Ashfolku?
- To jako fakt? - Jsou tři ráno.
Nevíme, co tam dělala Alice.
Měla mnoho důvodů, proč tam být.
- Ashfolk je po cestě. - Utíkala od nás, Franku.
Neutíkala! Proč to říkáš?
Jen jsme se pohádali. Učinila špatné rozhodnutí.
Je to hodná holka. Ani nevíš, jak se jí daří ve škole.
Její vedoucí ji doporučil ke studiu v zahraničí.
V Austrálii. Vychovali jsme ji dobře.
- Franku. - Co?
Je mi líto rodičů té dívky.
Co tam takhle pozdě dělala?
Nevím. Možná je tam tábořiště.
Je zavřené. Pamatuješ, jak jsme tam brávali Alice
poslední týden v září, na konci sezóny?
Asi nějaká párty.
Alice! Nemůžeš mi to pokládat.
Už přijela sanitka?
- Alice, mluv s námi! - Je tam někdo s tebou?
- Jsem zpátky v autě. - Dobře.
- Zůstaň tam, nejsme daleko. - Zapadla jsem do škarpy.
- Zkoušela jsem to, ale nemůžu ven. - To teď neřeš.
Nikam by neměla jezdit. Víš, že nesmíš odjet.
Zůstane tam, neboj.
- Co sanitka? - Nejsou tady.
Volal ti dispečer?
- Mluvila jsi s nimi? - Ne.
Někdo už by tam měl být.
Nestíhají. Mají málo zaměstnanců.
- Co děláš v Ashfolku? - To probereme...
Nechceš to slyšet, než přijede policie?
Alice, pověz nám, co se stalo.
Řídila jsem. Vyběhla z lesa přímo do silnice.
Jak rychle jsi jela?
- Nemohla jsem uhnout. - Jak rychle?
- Nevím. Dostala jsem smyk. - Proč jsi jela tudy?
Myslela jsem, že to bude rychlejší.
- Než po dálnici? - Nemohla jsem po hlavní.
- Proč ne? - Mads, v klidu.
Policie se tě na to všechno zeptá.
Nemohla jsem dýchat ani se soustředit...
Třásly se mi ruce. Myslela jsem na to, co jste mi řekli.
Nemohla jsem do bytu, protože tam bude on.
Nemohla jsem domů, protože tam budete vy.
Chtěla jsem být sama, tak jsem jela do Ashfolku.
S kamarády jsme sem chodívali, když tu už nikdo není.
Tady jsem prvně potkala Jakuba.
Kdybych viděla Jakuba, musela bych mu to říct,
- ale nevěděla jsem, co říct... - Teď ho neřeš.
Teď ne.
Kdybych to řekla prvně jemu, tak bych tady nebyla.
- Alice, kdy jsi tam přijela? - Nevím. Kolem desáté.
To je víc než před čtyřmi hodinami.
- Byla jsem unavená, usnula jsem. - Proboha, to nemůžeš!
Neměla jsem kam jít. Byla jsem hrozně unavená.
Vzbudila jsem se a nemohla najít cestu.
Zabloudila jsem. Je to jako bludiště.
- Nevěřím ti. - Cože?
Nevěřím ti, žes tam jela, aby sis zdřímla.
Policie ti taky neuvěří.
- Alice, jsi sjetá? - Co? Neblázni!
- Alice, řekni mi to. - Jasně že není!
Alice mi vloni v září volala rozrušená.
Vzala si s přáteli extázi
a myslela si, že se předávkovala.
Bála se jet do nemocnice, tak zavolala mně.
Ukázalo se, že má jen panický záchvat. Je to tak, Alice?
Čekala jsem, až budu moct zase řídit. Nic jsem necítila.
- Co sis vzala? - Bylo toho málo...
Ve škole to berou všichni.
Chtěla jsem se uvolnit!
Víš, co to znamená. Byla jsi pod vlivem.
Tak to nebylo. Vběhla do silnice.
Ani nevíš, jak rychle jsi jela.
Policie se bude... Proč ještě nedorazila sanitka?
Řekni, žes jim volala. Prosím tě!
- Myslela jsem, že ji zachráníš. - Alice.
Omlouvám se.
- Proč jsi nezavolala sanitku? - Já nevím.
Ale víš. Zavolala jsi jako vždycky nám,
- protože tě z toho dostaneme. - Potřebovala jsem, abys mě vedla.
Jestli nebyla na cestě sanitka, tak ta masáž srdce byla k ničemu!
Jak to, že to nevíš?
- Nemohla jsem ji zachránit! - Promiň!
Mohli jí zachránit život!
Všechno se děje strašně rychle!
Musíme někomu zavolat.
Znám pár lidí u policie. Co Sophia Grantová?
- Jednala by opatrně. - Ne, voláš policii?
- Musíme, Alice. - Zatknou mě?
Nevím, Alice. Nevím, co ti říct.
- Nevím, jak to napravit! - Zavřou mě?
Nemůžu to napravit.
Promluvím se Sophií. Bude vědět, co dělat.
Prostě skočila do silnice. Nemohla jsem uhnout. Přísahám.
Tati...
Prosím, přísahám. Nešlo to.
Alice, nemůžeme udělat nic jiného! Neměla jsi mi volat!
Nechci jít do vězení!
Vezmu to na sebe.
Vezmu vinu na sebe.
- To nemůžeš. - Ale můžu. Jsem její táta.
Je to mé auto. Řídil jsem ho já.
- Franku, ne. - Jen tam musíme být první.
Přijdou na to. Promluvím se Sophií.
- Postará se o to. - A Alice zatknou.
Když se tam dostaneme první, odvezeš ji domů.
Zůstanu tam s autem. A s tělem.
Policii řeknu, co řekla Alice nám,
že vběhla do silnice
a že jsem... že jsem nemohl nic dělat.
Jsem střízlivý. Nepil jsem.
Neměl jsem drogy.
Možná jsem jel rychleji,
ale to pochopí. Jsou tři ráno.
Temná silnice bez lamp a vyběhla z lesa.
Pochopí to.
- Franku. - Nemohl jsem nic dělat.
Pokud Alice odvezeš, tak tam vůbec nebyla.
Je to tak, Alice?
Nejsem tady.
Dobře, domluveno.
Promluvím si s tátou.
- Ztlumím to. - Nechci být sama.
Bude to jen na chvilku.
- Nemůžeš ji krýt. - Nekryju.
Policie na to přijde.
Uvěří tomu, co jim řeknu. Nemají důvod, proč ne.
Zemřel člověk, Franku.
Co dalšího mám říct, Mads? Prokrista!
Co jiného můžeme dělat? Nic!
Jestli to svedou na nebezpečnou jízdu, půjdeš do vězení.
- Přijdeš o všechno. - Nemůžu přijít o Alice.
Nepotrestáme ji za hloupou chybu.
Byla to nehoda. Nezničíme jí budoucnost.
Dáváš jí přesně to, co si myslí, že chce.
Snadnou cestu ven.
Ale nikdy nezapomene její obličej.
Ovlivní to každé její další rozhodnutí.
Vím to.
Ať uděláme cokoli a jakkoli to bude chtít ignorovat,
bude se sžírat vinou.
To je vše? Vše je beznadějné?
To nepřijímám.
Ale jestli to chceš vzdát,
tak zavolej té policistce
a vysvětli své dceři, proč jí nepomůžeš.
- Vysvětli jí, proč je vše marné. - Jste tam ještě?
Ty jí to vysvětli, protože já nemůžu.
Rozhodni to.
Mami.
- Tati? - Jsem tady.
Tati, co se děje?
Už nejsme daleko, brzy jsme u tebe.
- Bude to v pořádku. - Děkuju.
Já vím, hlavně nezavěšuj.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS: 26 MINUT
Co s ní bude?
O tom teď nemusíme mluvit.
Mami? Chci to vědět.
Přijede koroner a odveze ji.
- Ne její rodina? - Ne. Ti přijedou později.
- Nechala jsem ji na silnici. - Zůstaň v autě.
Jak to dokážeš zvládnout, mami?
- Jak to myslíš? - V práci.
Když vidíš lidi jako já, co udělali takovou věc.
- Jak se na ně můžeš podívat? - Alice, nic špatného jsi neudělala.
- Nehody se dějí každý den. - Tohle nebyla nehoda.
Alice, teď o tom nemusíme mluvit.
Mysli na něco... mysli na školu.
Brzy budeš mít zkoušky, že jo?
- Proboha. - A ta cesta?
Rok v Austrálii...
Za takovou příležitost bych dal v tvém věku cokoli.
Musíme se dívat vpřed.
Žádné ohlížení dozadu. Díváme se dopředu.
A tohle bude za tebou, ani nebudeš vědět jak.
-Nemůžu dokončit školu. - Můžeš a dokončíš.
Nenecháš si tímhle zničit život.
- Ale co Jakub? - Alice, ne.
- Zaslouží si to vědět! - Ne, Alice!
To rozhodneme později.
Nemáš čistou hlavu.
Vím, co je pro tebe nejlepší. S mámou to víme.
- Jestli si ho Jakub bude... - Ser na Jakuba!
Rozumíš? Znám lidi jako on.
Odkopne tě!
- Ale musím mu to říct... - Kurva, Alice!
Budeme dělat, co řeknu!
Já řeším celou tuhle posranou situaci!
Takže mám právo rozhodovat.
Nechat školy a založit v osmnácti rodinu s nějakým Polákem
nepřipadá v úvahu!
Jakub je Čech.
Alice...
Alice, poslouchej, ukradla jsi nám auto,
aby ses vyhnula hádce,
odjela jsi do lesa, kde sis vzala drogy,
i když jsi těhotná,
místo toho, abys to řešila se svým přítelem.
Ano, taky jsme tě s tátou měli mladí a udělali bychom pro tebe cokoli.
Ale stojím si za tím, co jsem řekla.
Nejsi na tu zodpovědnost připravená.
Omlouvám se za svou reakci, když jsi nám to řekla,
ale klidně to řeknu znovu. Nechceš být rodičem, Alice.
Vy jste chtěli?
- Co? - Chtěli jste být rodiči?
Neblázni, samozřejmě že ano.
Jen tě chceme uchránit před tím, co se stalo.
Všechny ty chyby,
jako jsou drogy a Jakub, jdou napravit.
Udělám cokoli, abych ti pomohl.
Vždycky tě budu vést.
A všechno to dobře dopadne...
PŘEPOČÍTÁVÁM
- Sakra. - Minuli jsme odbočku?
Měli jsme jet vlevo, ale nebyla tam odbočka.
- Jsi si jistý? - Určitě tam nebyla.
Navigace blbne jako vše v tomhle autě.
- Tak se musíme otočit. - Ne, jede se tam tudy.
- Domluvil jsem ti servis. - Musíme se otočit.
- Měla jsi jet do servisu. - Franku.
- Vím, kam jedu! - Máme se otočit!
Tudy dojedeš zezadu ke kopcům u Ashfolkského lesa.
Nepamatuješ si to nebo je ti to fuk.
Jezdili jsme tam každý rok!
- Co tím chceš říct? - To víš moc dobře.
- Vážně? - Ano.
Posledních šest, sedm měsíců jako bys tu nebyla.
Ale mně se nesvěříš.
Nevěřil bys mi, že Alice bere drogy.
O tom nemluvím. Jsi nepřítomná.
Nechodíš do práce.
Říkáš věci, ze kterých se zdá, jako by...
jako bychom tě nezajímali.
A kéž by sis nechala opravit auto.
PŘEPOČÍTÁVÁM OTOČTE SE
- Máme se vrátit. - Nešlo tam zatočit doleva.
- Tati, vidím vás. - Cože?
Vidím vaše světla skrz stromy.
- Jak to myslíš? - Jeď dál, je to dlouhá cesta.
Točí se lesem.
NOVÁ TRASA
Nejste daleko.
Zapnu světla, abyste mě viděli.
- Ne, vypni je! - Co?
Vypni světla! To nejsme my, ale někdo jiný!
- Viděli tě? - Pořád míří ke mně.
- Uvidí mě. Uvidí ji! - Neuvidí. Poslouchej.
Tati, co mám dělat? Co...
Nikoho neuvidí, nezjistí, že tam je,
protože ji dostaneš ze silnice.
Ihned odtáhni její tělo ze silnice
a schovej ho v lese.
- To nemůže. - Odtáhni její tělo ze silnice.
- Ne, Franku! - Udělej to, kurva!
- Nechci, tati. - Musíš, nebo je po všem!
- Poslouchej mě. - Proboha!
- Než přijedou! - Vše zhoršíš.
Vyřešíme to.
Alice, odtáhni její tělo ze silnice.
Dobře.
- Franku. - Ne, Maddie.
- Nepřemýšlej o tom. - Nemůžu.
Ale můžeš. Odtáhni ji za oblečení mimo silnici.
- Honem! - Promiň mi to.
- Je schovaná? Je to v pořádku? - Na silnici zůstala její bota.
Rychle pro ni dojdi!
Dobře.
Její obličej se mění!
- Jak to myslíš? - Mění se v někoho jiného!
- Alice, mluvíš z cesty! - Ne! Nedokážu to!
Alice, jsi pořád sjetá?
Neutíkej, Alice!
Haló?
Jsi v pořádku? Zlato, vypni světla.
Oslepuješ ji. Nechtěli jsme tě vyděsit.
Potřebuješ pomoc s autem?
- Jsi tady sama? - Alice, řekni jí, ať odejde.
Můžeme ti pomoct, jestli jsi měla nehodu...
Jsem na telefonu. Jsem v pořádku, nejsem zraněná.
- Ale co se stalo? - Jen jsem musela zastavit.
Ve škarpě? Můžu vystoupit z auta?
- Ne, ať odejde. - Nemusíte. Jsem v pořádku.
Nemusíš se bát. Stejně si potřebuju protáhnout nohy.
Je to sem docela štreka. Ale ve dne je to krásný pohled.
Lidé říkají, že je čarovný.
Dá se tu leccos schovat, zvlášť v takové tmě.
Jo.
- Jsi hrozně napnutá. - Co?
Jsi napnutá. Jako duch.
Ne, nějaké zvíře, asi jelen, mi vběhlo do cesty...
- A zatočila jsem do škarpy... - Zlato, jsou tady jeleni?
- Ne. - Možná to byl zatoulaný pes.
- Co je to za lidi? - Nevím.
Viděli jsme, jak blikáš.
Mysleli jsme, že máš potíže.
Ne, omlouvám se. Jsem v pořádku.
Alice, řekni jim, že za tebou jedou rodiče.
Mí rodiče jsou na telefonu, jedou mě dostat ven.
-S tím ti můžeme pomoct. - Ne, to je v pořádku.
Hloupost! Zlato, vyndej z kufru lano!
Můžeme ji vytáhnout.
Dej mi klíče, vyjedu s ním.
Ne. Jeďte dál.
Je chladno. Moc lidí do Ashfolku v takové zimě nejezdí.
Obzvlášť ne v noci.
Jsme nejhlouběji v lese, kam se dá autem dostat.
Víš, proč se tady tomu říká Hallow Road?
Je to posvátné místo plné mýtů a legend.
V dávných dobách pohané uctívali bytosti z těchto lesů.
Dnes už zůstaly jen příběhy,
co si mladí vyprávějí, když popíjejí u táboráku.
Jak ses sem dostala ty?
Opravdu jsi tady sama?
- Cože? - Říká se „prosím“, ne „cože“.
Ptala jsem se, jestli tě sem někdo dovezl.
Nechápete to.
Vidím ti na očích, že jsi pod vlivem.
Jestli sis myslela, že sem můžete
s kamarády jen tak přijet,
utábořit se v lese
a opíjet se nebo brát drogy,
tak ti chci připomenout, že porušujete zákon.
A já mám povinnost zavolat policii.
- Ne. - Rozumíš?
Ne, nejsem. Nikdo další tady není. Zabloudila jsem.
- Prosím, neudělala... - Co jsi neudělala?
- Jen... - Jsi nalitá?
- Proto jsi bourala? - Nechte mě.
- Mám zavolat policii? - Omlouvám se.
Za co se omlouváš?
- Co mi chceš říct? - Nechtěla jsem...
Alice.
Dej mi ji k telefonu. Vysvětlím jí, co se děje.
- Moje máma vám to vysvětlí. - Co jí řekneš?
- Dobře. Dej mi telefon. - Ne, nedávej ho z ruky.
Dej mě nahlas.
- To je moje máma. - Haló?
Dobrý den, slyšíte mě?
- Vy jste její matka? - Ano.
Jsem tu s manželem.
Slyšeli jsme váš rozhovor a rozumíme, že máte obavy.
Alice měla těžký večer. Jela domů ze školy
a zabloudila, když jela zkratkou, a skončila ve škarpě.
Právě míříme do Ashfolku.
Vážíme si toho, že jste zastavili a zkontrolovali ji.
Ale nejsme daleko. Jsme jen...
ZBÝVAJÍCÍ ČAS: 17 MINUT
...jen pár minut od ní.
Takže to můžeme převzít.
Klidně můžete jet.
Chcete, abychom nechali vaši dceru samotnou v lese?
V noci?
Jak jsem řekla, jsme pár minut od ní.
Co jsi dělala v lese?
- Cože? - V tom lese?
Vyšla jsi celá vyklepaná. Co jsi tam dělala?
Promiňte. Omlouvám se,
ale slyším, jak je z vás Alice nesvá.
Nechci vás urazit, ale jste dva cizí lidé,
co potkala v noci v lese, a to není příjemné.
Vůbec se mi to nelíbí,
takže bychom byli s manželem rádi,
kdybyste pokračovali v cestě.
Nastupte do auta a nechte naši dceru na pokoji.
Cítíš se kvůli mně nesvá?
Ano.
Tak dobrá.
Vyčisti si ránu.
- Máš na tričku krev. - To je z auta.
- Po té nehodě. - Ano, řízla jsem se.
Přeji hezkou noc.
- Odjíždějí. - V pořádku. Vrať se do auta.
- Zamkni se. - Děkuju ti.
- Viděli ji. - To bude v pořádku.
- Ne, ta lež se bude prohlubovat. - Uvidíme, až tam dorazíme.
- Jsem uvnitř. - Dobře, zamkni se.
- Jak jste daleko? - Jsme...
- Ne, ne. - Alice, co se děje?
- Co dělají? - Zastavili u lesa.
Hledají ji. Proboha. Co mám dělat?
Dobře.
- Franku. - Co mám dělat?
- Třeba ji nenajdou. - Musíme zavolat policii.
- Než se to zhorší. - Ne.
- Už to nezvrátíme... - Mami, co tím myslíš?
Alice. Zůstaň v autě.
Nevystupuj.
Řekni, že policie už jede, a já ji zavolám.
- To jsem měla udělat dávno. - Ne!
Alice, prosím. Je mi to líto, ale jinak to nejde.
Ne!
Alice, co to děláš?
Přestaň, prosím! Nemůžeš ujet.
Franku, ať přestane!
Alice, prosím! Slibuju, že ti policie pomůže.
Nemůžeš utéct.
Alice, nemáš kam jet!
Děvče? Zastav! Vystup z auta.
Hej! Zasekla ses. Jen se zaboříš hlouběji.
- Běžte pryč! - Našli jsme tu dívku. Už vše víme.
Víme, že to byla nehoda. Zastav.
Někdo další přijde k úrazu! Vypni motor.
- Prosím, nechte mě! - To nemůžeme.
Alice, poslouchej. Jsme tu s tátou pro tebe.
Postavíme se tomu společně, ale musíš zastavit.
- Okno, zlato. - Ne, nesahejte na mě!
Kurva, nechte ji na pokoji!
- Nesahejte na ni! - Ne!
Proboha. Maddie, co se stalo?
ALICE VOLÁNÍ...
ČTVRTEK 31. ŘÍJNA
Bože můj.
Franku, zpomal.
Možná jen chtěli, aby neodjela.
Ví o tom, Mads.
- Zavoláme policii. - Zavolej Alice.
- Ne. - Zavolej Alice, jestli je v pořádku.
- Pak policii. - Ne.
- Jsme skoro tam! - Ne!
- Jsi hrozný pokrytec! - Cože?
Řekla jsi Alice, že nechce být rodičem.
I když to jsi ty, kdo to chce vzdát!
- O čem to mluvíš? - Musíme to napravit!
PŘÍCHOZÍ HOVOR ALICE
- Alice? - Předpokládám, že jste to věděli.
- Kde je Alice? - Vy musíte být její otec.
- Kde je Alice? - V autě, musí se uklidnit.
Museli jsme jí vzít klíčky. Ublížila by si.
- Dejte nám ji. - Je v šoku a nechtěla vám to zvednout.
Vina člověka ochromí.
Byla to nehoda.
- To si nemyslím. - Co tím chcete říct?
Ke srážce muselo dojít na silnici.
Ale tělo té dívky bylo odtaženo do lesa
a nikdo nebyl informován.
Žádná sanitka ani policie, jen rodiče na telefonu.
To není nehoda, že ne?
Je to zapeklité dilema.
Jednáme racionálně, nebo emocionálně?
Vidím, že vaše rozhodnutí
vzešla spíše z citů k vaší dceři než z logiky.
Nechali jste tu nebohou dívku venku na mrazu.
To se vám lehce řekne.
Jsem záchranářka, proto nám Alice zavolala.
Myslela jsem si, že ji zachráním po telefonu.
Než jsem si uvědomila, že to nepůjde, bylo pozdě.
Proč by bylo pozdě?
Dáte nám kurva Alice k telefonu?
- Ne. Nechali jste ji zemřít. - Ne. Zkoušeli jsme ji resuscitovat.
Alice to zkoušela, ale nešlo to.
Ta dívka byla naživu, když ji můj manžel našel.
- Co prosím? - Ta dívka je naživu.
Proboha.
- Nerozumím tomu. - Díkybohu.
Moc bych se neradovala.
- Vždyť je naživu. - Jak jsem řekla.
- Volala jste policii? - Ne.
Proč ne?
- Alice, jsi to ty? - Ticho.
Prosím, dejte nám ji k telefonu.
- Zůstaň v autě. - Neubližujte jí!
Nechala ses ošálit vlastní představivostí.
- Ale všichni si vymýšlíme. - Tohle není výmysl.
Ta dívka jí vběhla ve tmě pod auto.
Není to chyba Alice. Udělala vše, aby ji zachránila.
To je pravda.
Tím se nevysvětluje, proč tudy jela pod vlivem.
- Co chcete? - Lepší příběh.
Jste rodič?
Tak chápete, jak daleko byste zašla, abyste ochránila své dítě.
Chápete to.
Alice chtěla jen ujet do lesa
před stresující situací.
To já jí řekl, ať ukryje tělo.
Nechtěl jsem, aby ho našli, než přijedeme.
Moje žena ji měla odvézt domů a já bych vzal vinu na sebe.
Ale slibuju... nechtěli jsme ujet.
Můžu za to já, ne Alice.
Je to moje vina. A to je celý příběh.
Prosím...
Žádný rodič nechce, aby ho dítě mělo za netvora.
Nikdo jim nechce říct ne. A pak vyrostou a už je pozdě.
Taky jsme s manželem dostali lekci.
Podobně jako teď vy. A pykáme za to
až do dnes.
Je rozhodnuto. Měli byste si promluvit s dcerou.
Díky.
Jsi Alice, že ano? Tady máš.
Jsi dehydratovaná a bledá, napij se vody.
- Tak. Teď si promluv s rodiči. - Haló?
Jsi v pořádku?
Nechápu to. Jak může být naživu?
Byla jsi tak vyděšená,
že sis namluvila, že je mrtvá.
Ale nejdůležitější je... že bude v pořádku.
Mami?
Nevím. Asi jsi nenahmatala puls.
Ale propadl se jí hrudník.
- Zachránila jsi ji. - Kdybych zavolala sanitku...
Bude v pořádku. A ty taky.
A ta žena podpoří naši verzi.
Řekneme, že jsem řídil já. Nic se nezmění.
Musí to být tvé rozhodnutí, Alice.
- Je rozhodnuto. - Nemůžeme rozhodnout za ni.
Proč to nemůžeš nechat být?
Protože vím, co se stane, když se tomu nepostavíš.
Celou tě to semele.
Musela jsem skončit v práci.
Co tím myslíš?
Ignorovala jsem varovné signály,
které říkaly, že už to nezvládám.
Pak mě zavolali do nákupního centra k ženě v mém věku.
Když jsme přijeli, viděla jsem, že má panický záchvat.
Vypadalo to, jak jsem čekala.
Nemohla dýchat, měla zatnuté prsty, vytřeštěné oči.
S takovými případy se setkáváme pořád. Zvládám je.
Vždycky jsem člověku při záchvatu schopna pomoct.
Kolega řekl, že bychom ji měli vzít do nemocnice.
A já řekla: „Ne, za chvíli bude v pořádku.“
Ale nebyla. Nedokázala jsem zregulovat její dýchání,
tak jsme museli vyrazit.
A v sanitce měla zástavu srdce.
Resuscitovala jsem ji, ale neúspěšně.
V nemocnici mi doktor na pohotovosti řekl,
že měla rozsáhlou plicní embolii.
Měla v plicích několik sraženin, a já to nepoznala.
Pokládala jsem jí špatné otázky a...
Byla jsem si tak jistá, že vím, s čím se potýkám,
že je to panický záchvat, že mi to uniklo.
A nikdo mi to nedával za vinu.
Brali to jako pochopitelnou chybu.
Tak jsem podala výpověď.
Alice, musí to být tvé rozhodnutí.
Nemůžeme to rozhodnout za tebe, rozumíš?
Nechala jsem ji tam. Byla jako já.
Viděla jsem na jejím těle svůj obličej.
- Drahoušku... - Jestli přežije, chci se omluvit.
Chci udělat správnou věc.
Dobře.
Řeknu to té paní, než bude pozdě.
- Jak jste daleko? - Blízko, pár minut.
Tak se za chvíli uvidíme.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS 4 MINUTY
Zapomněl jsem, jak hluboko to vede.
Proč by sem někdo jezdil v noci a sám?
Jsme tady.
- Něco je špatně. - Alice?
Kde sakra jsou? Mohla je policie prostě odvézt?
- To by neudělali. - Nikdo tu není!
- Alice? - Franku.
Ta dívka.
Proboha.
Proboha, Mads, lhali nám!
- Záchranná služba... - Potřebuju policii!
- Spojuji vás. - Mluvte, prosím.
Policie. Kde jste?
Jsme na Hallow Road v národním parku Ashfolkský les.
- Vaše jméno? - Madeline Finchová.
- Co se stalo? - Dopravní nehoda.
Moje dcera sem jela a někoho srazila
- a někoho zabila autem. - Dobře.
Vyslal jsem k vám sanitku a policii.
Byla jste u toho?
Ne, s manželem jsme sem právě přijeli.
Takže jste tam se svou dcerou a s obětí?
Ne, jen s obětí.
- A vaše dcera? - Ta...
Haló?
Maddie, je to Alice.
- Paní Finchová... - Je to Alice.
- Paní Finchová?
Je to Alice.
Haló, paní Finchová? Jste tam?
Paní Finchová, odpovězte.
Musíte reagovat.
Paní Finchová, jste tam ještě? Jste v pořádku?
Haló?
Nemůže to být ona.
Není to ona. Říkala to, slyšeli jsme ji.
Vzpomínáš? Nemůže to být ona.
- Není to ona. - Paní Finchová?
- Slyšíte? - Je to ona.
Musíte mi říct, co se děje.
- Haló? - Není to ona. Není to Alice.
Přestaň.
- Není to Alice. - Je to ona.
- Vzpomínáš? - Haló?
Řekla, že se jí mění obličej. Slyšeli jsme zvláštní zvuky.
- Slyšeli jsme to. - O čem to mluvíš?
- Slyšíte? - O čem to mluvíš?
- Mads, je to Alice. - Paní Finchová, mluvte se mnou.
- Ne, protože... - Co to povídáš?
- Ne, Franku,
- slyšeli jsme to... - Mads!
...a říkala, že se mění!
- Co? - Slyšeli jsme ten zvuk.
- Co to povídáš? - A...
- To je Alice. - Buď zticha!
Paní Finchová, odpovězte...
Alice?
Poslouchej.
- Poslouchej. - Co se děje?
Alice?
- Mami? - Alice, jsem tady!
-Je mi špatně. - To se nedivím.
Pomůžeme ti.
- Alice, kde jsi? - Jsme stále v lese.
Nemůžou být daleko.
Proč jsme pořád tady? Jedeme do nemocnice?
Na policii? Je ta dívka v pořádku?
Ne. Je mrtvá. Zabila jsi ji.
Nechala jsi ji umrznout v lese na Hallow Road.
- Nerozumím tomu. - Ale rozumíš.
Věděla jsi, že je mrtvá, když jsi ji přejela.
A věděla jsi, že to je i konec tvého života.
Tvé zářné budoucnosti. Nic nebude jako dřív.
- Věděla jsi, cos provedla. - Ne.
- Chci své rodiče. Kde jsou? - Jsme tady, Alice.
- Ne! Vy nejste mí rodiče! - Teď už ano.
Už nemáš kontrolu nad tím, kdo jsou tví rodiče.
Bože!
Nemají na to, aby tě osvobodili
od té hrůzné věci, co jsi provedla.
- Co se děje? - Ježíši Kriste.
Žádný rodič nechce, aby ho dítě mělo za netvora.
Nedokážou udělat, co je třeba. Ale my ano.
Jsme tu pro tebe. Jako jsme tu byli pro to dítě před tebou.
A to dítě před ní.
- Prosím, nechte mě jít! - Proboha!
- Kudy dál? - Prosím, nechci tu být!
Ne, ale zasloužíš si tu být. Řekli jste si o to.
Mami!
Základní instinkt rodiče je víra, že dokáže své dítě ušetřit
následků životních rozhodnutí.
Že ho dokáže zachránit, ať to stojí cokoli.
- Tak si vymýšlí příběhy. - To jsou oni?
- Proto jste na téhle cestě. - Nechci tady být! Co je to?
- Kde to jsem? - Jak daleko kvůli tobě zajdou, Alice?
Jak dlouho pojedou dál a dál?
Ne, prosím, co to děláte?
Copak neví, že jejich příběh nemá žádné rozřešení?
Kam mě to vedete?
- Ne! Prosím! - Jedna nekonečná cesta za druhou,
které se táhnou dál a dál...
POLICIE
Ne! Uhněte nám z cesty!
Musíte uhnout! Uhněte!
- Je tam naše dcera! - Ne! Kam mě to vedete?
- Ne! - Dejte mi můj telefon!
Musím to napravit. Dejte mi další šanci!
- Prosím! - Už je pozdě.
Prosím, dejte mi ještě šanci.
- Dejte mi šanci! - Neuhnou!
- Neuhnou nám! - Vy to nechápete, jsem těhotná!
Tak napravíme i tvoje dítě.
Ne!
Dovolali jste se Alice Finchové. Teď nemůžu.
Zanechte zprávu, pokud je to důležité. Čau!
Dovolali jste se Alice Finchové. Teď nemůžu.
Zanechte zprávu, pokud je to důležité. Čau!
POLICIE
Vypadá to, že ta dívka byla pod vlivem. Vjela do škarpy.
Dezorientovaná vlezla do silnice
a někdo ji ve tmě přejel.
Řidič zpanikařil, ukryl tělo a ujel.
- Rodiče říkají něco jiného. - Identifikovali tělo.
Jsou přesvědčení, že to není její pravé tělo.
Prý s ní telefonovali, když se to stalo.
Prodělali trauma. Asi se s tím tak snaží vyrovnat.
Divíš se jim?
S HLASY ROSAMUND PIKE A MATTHEWA RHYSE
V ROLI NEZNÁMÉHO PÁRU
Titulky: PLINT Překlad: Vojtěch Vokurka