Aviat haurem de fer la neteja de primavera.
Downloaded from YTS.MX
De fet, ja n'és hora.
- Ah, sí? - Sí.
No ho veus? És primavera. Treu les fulles, les branques.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Treu les herbes, els matolls...
Bon dia a tothom. Em dic Jan Meeuwsen.
Benvinguts a L'hora de la jardineria de la WHTC.
Durant una hora parlarem de jardins,
flors, arbres, gespa...
Ja han sortit les tulipes i altres flors primerenques.
- Sí. - Ara parlem del
Festival de les Tulipes. Parlem de com evitar perills
perquè vindran molts forasters.
Ens encanta que ens visitin,
però cal tenir paciència i guiar-los...
Estarem encantats de resoldre els dubtes que tinguin.
Vull recordar un cop més a la gent...
Cada dia em desperto al millor lloc de la Terra.
Holland, a Michigan.
És, simplement, perfecte.
La gent, les tulipes... Ah, i el molí.
Miro al meu voltant i sento que és un somni.
Abans de viure aquí, tenia por i estava perduda.
No podia confiar en ningú.
Ni en mi mateixa.
I, llavors, vaig conèixer en Fred. Ell em va portar a Holland.
I ara tenim en Harry
i, en fi, estem segurs.
Som feliços.
De vegades encara em pregunto
si tot això és real.
Au va.
A veure.
On t'has ficat?
Mecàson dena. On és?
Candy...
m'has de dir alguna cosa?
Com ara què?
Merda! El sucre...
- Candy. - Perdó, Sra. V.
No sé per què ho he fet. Soc ruca.
Ser ruca és una cosa. D'això, se'n diu...
- Em sap greu. - Ser una lladre.
Crec que soc addicta al menjar.
Ho he llegit a la Cosmo. Hi ha gent que ho és.
M'apareix la imatge del menjar a la ment i no hi ha manera que marxi.
La cansalada era per al Harry.
- La cansalada? - Però no me n'he pogut estar...
No parlava de la cansalada?
Ara no sé què dir.
La compensaré. Tinc dos dòlars a la bossa...
No, no ho vull pas. No es tracta d'això, Candy.
Parlo d'una altra cosa.
Una altra cosa.
Una altra...
Per què no t'agafes uns dies?
Torna quan tinguis ganes de dir-me la veritat.
- D'acord. - Molt bé.
Hi pensaré, d'acord?
- Gràcies. - Molt bé.
- Adeu. - Adeu.
Fins aviat.
- Perdó. Estava pensant... - Gràcies, Candy.
- Harry, ha fet una cosa molt dolenta. - Mama, això són collonades.
Harry S. Vandergroot, això t'ho ha ensenyat la Candy?
Simplement perquè menja, com tothom.
Noiet, t'estàs guanyant una surra.
Vinga, va. Dona-me-la.
- Com? - Tant se me'n fot.
No pot anar a pitjor.
Quin descontrol.
És molt injust.
Deu ser per alguna cosa més.
No, per res més. La mama sempre fa el mateix.
Ens arruïna la vida...
- Respira. - ...per coses insignificants.
No diguis res que no pensis.
Quan arribi a casa, en parlarem. D'acord? D'home a home.
D'acord.
M'ha tocat molt la pera.
Ja, tranquil.
Adeu. Adeu.
Em sap greu.
El meu fill té 13 anys. Tot li sembla urgent.
A veure què tenim aquí.
Hola!
- Hola. - Hola, Nance. Quin drama avui, no?
Ni t'ho imagines.
Que guapa.
De debò?
Quina bona olor. Què has fet?
Pastís de carn.
I amanida de fonoll i magrana. Per canviar una mica.
Fonoll i què?
Confia una mica.
Segur que serà tot boníssim.
Sí.
Tenim una hora?
Sí.
Noiet, a bord.
Vinc.
Har, som-hi.
- Hem de parlar, tu i jo. - Espera.
La ciutat no es construeix sola.
És com quan no tens ganes de fer-te el llit. Què fas?
- No fer-lo? - No.
Agafes el cobrellit i el poses per sobre.
Et saltes un pas. L'allises i llestos, oi?
Només cal que quedi bé. Això és el que has de fer aquí.
Les dones són així.
Un dia s'acaba el món i, al cap de dos dies,
sembla que no hagi passat res.
Ja sé que no té sentit.
- Ja. - No ho saps mai.
Per tant, has de mantenir la pau.
D'acord?
- Sí. - Ho has entès?
- Suposo que sí. - Així m'agrada.
És que no m'ho puc creure. A la nostra pròpia casa, a Holland.
Això no és Allegan, és Holland.
M'estàs escoltant?
Sí, però crec que això t'està afectant massa.
És una mica de cansalada, res més.
No és només per la cansalada. És un robatori.
Has mirat bé pels calaixos? Pel terra de l'armari?
No, perquè...
Sé que... Dona-m'ho. Tant és...
Nance, això és realment boníssim.
- Oi que sí, Har? - De debò?
Ho has fet diferent?
Mostassa bruna en lloc de blanca.
Volia jugar una mica.
Per cert, tinc males notícies. Aquesta setmana he d'anar a Frankenmuth.
M'ho torna a pagar Alcon. Només una nit.
- Ah. - Lents de contacte. No hi confio gaire.
- Mama? - Digues.
Perdó per dir paraulotes.
No ho deia de debò.
Gràcies, Har.
Però aquestes coses no es diuen. Pot tenir conseqüències.
Totalment.
INSTITUT DE HOLLAND
- Hola, Sra. Vandergroot. - Bon dia.
- Fins després, profe. - Fins demà, Steve.
A veure, avui tenim molta feina.
Farem creps holandeses.
Sí.
Que bonica. És una pala?
Realment,
creus que coneixes bé algú, però no.
I què en diu, en Fred?
Res, com sempre.
No s'ho creu.
Es pensa que m'ho invento per poder jugar a detectius.
Redeu, com m'agraden els misteris.
De debò penses que només s'ha endut una arracada?
Per què no totes dues?
Ja.
Ja hi he pensat, però...
Qui és?
En Squiggs Graumann. És conductor d'autobusos.
El van fer fora perquè algú va dir que feia olor d'alcohol.
- Què dius. - Això he sentit.
No sé si és veritat.
- Caram. - Tinc el fill a classe.
És un bon xaval.
Squiggs és un nom ben estrany.
Quants dies marxa en Fred aquest cop?
Tinc hora amb ell la setmana que ve.
Et posaràs ulleres?
Espero que no.
Et quedarien bé.
De debò.
Amb ulleres, semblaries un professor universitari.
De debò?
Gràcies.
Sra. V., el Har es pot quedar a dormir a casa meva avui?
Com que ton pare no hi és, he planejat un vespre especial.
Pel·lícula i pizza, com abans.
Mama, primer et desfàs de la Candy i ara et vols desfer dels meus amics?
No vull desfer-me dels teus amics.
Au va, el tema de la Candy...
D'acord.
- De debò? - Sí, va bé.
- Gràcies. - Va, que xalis molt.
Ja marxo.
Ja han sortit les tulipes i altres flors.
- Sí. - I se sent l'olor
d'adob...
La venda més important del 2000.
L'episodi d'avui d' Ipso Facto.
Històries que semblen de pel·lícula.
Assassinats en sèrie, gent que...
- Mare meva. - Mare meva.
- Espera, Chris.
Espera!
Què ha passat?
La Sra. Doubtfire. Ell és ella.
Ell és ell.
- Com? - No soc qui et penses que soc.
- No fotis. - Aquesta boca, jovenet.
- Papa? - Sí.
Hola. Em pot passar amb l'habitació d'en Fred Vandergroot?
Entesos. Esperi.
- Prou. - Senyora, em sap greu.
No agafen el telèfon.
- D'acord. - Vol deixar un missatge?
- No cal, gràcies. - D'acord. Bona nit.
Gràcies.
Coi d'arracada.
ACCÉS RESTRINGIT NOMÉS TREBALLADORS D'AMTRAK
LACEY ANNE PER REINA DE LA SALSITXA
Què fas, Fred?
Molt bé. Cap al teu lloc.
...ser una llunàtica
dels dies amables.
Sempre estava trista.
Tantes nits sense dormir...
Sempre igual, Fred.
No has buidat les butxaques.
- Genial. - Amor, som aquí.
Fred, has pagat el pàrquing...?
"Madison."
Què passa, amor?
Res.
Ahir et vaig trucar.
Què dius! Caram, devia ser a la dutxa.
Porto teca de Frankenmuth, amb extra de fetges.
I aquest senyoret.
És bufó, oi?
Què?
- No res. - Segur?
Va, Har.
Un moment.
Necessito parlar amb tu.
Crec que en Fred té una amant.
No ha estat mai a Madison. Almenys, no m'ho ha dit.
I, segons ell, aquell dia la conferència era a Fort Wayne.
Ja.
A més, com va pagar el tiquet?
He comprovat els comptes bancaris i les targetes de crèdit...
Mireu el camp de tulipes. Cada any...
Res.
He trobat recanvis de Polaroid.
Ni tan sols tenim una càmera Polaroid.
Tu què n'opines?
Potser ho fa servir per als trens.
No, per fer-se fotos pervertides amb la seva amant mentre forniquen
i que ningú no les vegi. Per això ho vol.
No trobes que són massa conferències per un optometrista?
Creus que no va anar a Frankenmuth?
Sí que hi va anar. Va portar pollastre.
Però...
¿Creus que una dona travessaria tot el Midwest
només per fornicar amb en Fred Vandergroot?
Potser en té més d'una.
Impressionant.
Ahir me'l mirava quan anava amb calçotets...
I...
Deu ser bastant salvatge perquè...
Alguna cosa deu haver fet bé.
No?
Et té a tu.
Que bonic.
Les coses han canviat molt.
Jo era...
Jo no estava bé quan ens vam conèixer.
Es podria dir que en Fred em va rescatar.
Em sap greu. No ho sabia.
No era res greu.
Era en un poblet, atrapada, sense rumb. Saps?
Sí.
Quan creixes fora de tot
i apareix un home que t'ofereix una via d'entrada,
hi entres sense dubtar-ho.
Em va anar bé, la capsa.
La necessitava. Em va centrar.
En fi, de què parlàvem?
Això. Polaroids.
Avui m'han trucat d'Alcon un altre cop.
Volen que hi torni la setmana que ve.
A Frankenmuth?
No, ara a Greenville.
Una formació avançada.
Crec que pot ser divertit. Només tres dies.
Unes petites vacances.
Nance...
Deu estar bé.
Marxar sense mirar enrere.
Amor.
Ei.
Sé que el tema de Greenville et preocupa.
Si no et sembla bé, els diré que prou de sortides dobles.
Sé que, quan marxo, tu tens més feina.
O sigui, el problema soc jo.
Quin problema?
Va, digues. Quin problema?
He fet res mal fet?
Potser soc ruc, però creia que anàvem bé tu i jo.
De vegades, cal deixar de burxar les ferides.
Perquè, si no ho fas, acabaràs malament.
I, encara que ho sàpigues, vols continuar fent-ho.
I ho fas, i no ho hauries de fer. I vols...
Sí, t'entenc.
Potser podem acordar no tocar el tema. Que curi.
I començar de nou.
Com ho veus?
Només cal prémer el botó de reiniciar.
Vols xocolata amb núvols?
Fem xocolata.
- Xocolata amb núvols? - Sí.
Harry! Fem xocolata amb núvols.
Baixa.
No és gens saludable.
Vinc ara mateix.
Ei, para. Fuig d'aquí.
Mama?
Mama!
Harry!
Fred?
Harry?
Harry!
Harry, espera!
Harry, vine cap aquí.
Para, Harry.
Rei meu.
Harry!
Algú sap on...?
Que algú m'ajudi. Ajuda.
Va, pengeu les ulleres.
Michelle, la serra a la funda. Gràcies.
Ei.
Aquest angle és brutal, tio.
Usa la llima de diamant.
T'ho ensenyo després de classe.
Va tot bé?
Va tot bé a casa?
Pots anar més lent?
Em fas perdre el temps.
Creus que li pega?
Hosti, espero que no.
És el primer cop que truco a serveis socials.
Has fet el que havies de fer.
De vegades, a la vida, has de seguir les pistes,
et portin on et portin.
Què és això?
Mira. És la mateixa adreça.
La consulta d'en Fred. Hi entrarem, tu i jo.
Ni de conya. No, Nancy.
Pastes de mel i xocolata per a la senyoreta.
- Que bé. - Gràcies.
Nancy, no. És una bogeria.
Què hi vols trobar?
Tinc un pla. Sabem que hi ha recanvis de Polaroid.
Però on són les fotos?
A casa, no hi són. He buscat per tot arreu.
Enlloc. On són? A la consulta d'en Fred.
Segur que són allà. Sap que allà no les buscaré.
Ipso facto.
I què passarà quan ens enxampin?
- No ens enxamparan. - Ens enxamparan.
- A nosaltres? - Sí.
Au va.
Tens una cita aviat, oi?
- Sí. - Sí.
Quan siguis a la revisió, vas al bany.
Al bany, hi ha una finestra.
L'has de manipular perquè, quan la tanquin,
pensin que està tancada però no.
- Només ho sembla. - Ja.
Tu saps com fer-ho.
Vull dir que ho pots fer.
No?
Com és la finestra?
Això és el millor.
Pots inventar-te una història sobre algú a qui no coneixes
i dirigir la seva vida. Va.
És millor que dirigir una pel·lícula, perquè ho pots controlar tot.
Hola.
Acabo de parlar amb la Gwen i vol que vagi a Zingerman's divendres.
A Ann Arbor?
Li has dit que no, oi?
Són tres hores de cotxe i la benzina va a 2,50.
I ha pagat les lents del nen.
No podia. Vol un formatge especial o no sé què.
Li he dit que sí.
Us apanyareu sense mi?
I tant.
Fareu alguna cosa divertida?
Oh, i tant. Això és divertit, oi?
- Vols això? - Sí.
A veure, noiet, parla.
Parla!
No pot, Frank. És un mim. No ho veus?
Quiet! Mans enlaire!
Què vols que faci, Frank?
Molt bé, nois, anem a totes...
NANCY TANCAMENT FINESTRA ABATIBLE.
Ho mires, Harry?
Sí.
Quins nassos.
M'he ficat en un embolic.
Mi-te'l, com camina.
DAVE EN MARXA.
Que bo.
Què estàs tramant, Nance?
Trapella.
Delgado, coma "D".
HOLLAND OPTOMETRIA
Sr. Delgado.
Molt bé.
A veure què tenim aquí.
Molt bé.
Miri a la dreta.
He vist que té l'assegurança de l'Institut de Holland.
Sí, senyor. Correcte.
Deu conèixer la meva dona.
Ara miri'm a mi.
La Nancy Vandergroot. Gestió diària.
No, soc...
He arribat fa poc. No conec gaire gent.
És un poble bastant petit.
Segur que la coneixerà aviat.
Ja.
Es tira enrere.
Està nerviós?
Ara a l'esquerra.
Molt bé.
Solem dir que només Déu hi veu perfectament,
però vostè s'hi acosta bastant.
Que bé.
Puc anar al lavabo?
Sí, però primer li posarem aquestes gotes.
Per dilatar. Després revisarem la retina.
A veure, el cap enrere i...
I...
Fet.
Una més. Calma, cul inquiet.
A veure, cap enrere. I una.
I dues. Ja està.
El bany és al final del passadís. Esperi'm després.
- D'acord. Gràcies. - Molt bé. Gràcies.
Gràcies.
Cap allà no.
Hola, tinc hora amb el doctor.
Merda.
Està ocupat.
Què carai hi fa tanta estona?
Està ocupat.
Què ha fet tanta estona?
- Perdó. - Estic a punt de petar.
- Sr. Delgado? - Esperi's un moment.
- No pot marxar. - Ei!
- Estic bé. - Li han de mirar la retina.
- Ei, vigila. - Perdó.
Què cony et pica, imbècil?
- Ei! - Merda!
Esperi's un moment. Esperi, aturi's.
- Ei, esperi. Ei. - Què?
S'ha deixat la jaqueta al bany.
- Li han posat gotes als ulls? - Sí.
- Ja, són horribles. - Sí.
No agafi el cotxe fins d'aquí mitja hora.
- No. - No vull haver-lo de detenir.
- No cal. - Molt bé. Vagi amb compte.
Gràcies.
Para!
Hòstia!
Nancy, no m'ho facis, això.
És emocionant, oi?
És emocionant. El cor em va a mil.
Mira, no ho puc fer.
- Com que no ho pots fer? - No ho puc fer perquè...
Tinc una cita aquesta nit. I...
- Com? - I ho hem d'anul·lar.
Tens una cita?
No la pots cancel·lar?
Hi ha moltes coses que no saps de mi, Nancy.
Ja ho veig. Pensava que això era...
¿No trobes que és més interessant
que una típica cita avorrida que no vols tenir?
El tema és que jo...
A la consulta d'en Fred hi havia un policia
i m'he espantat molt.
Perquè he tingut alguna topada amb la llei.
D'acord. Bé...
Tots tenim alguna multa per excés de velocitat.
No passa res.
No passa res. Ho entenc.
Tu...
ves a la teva...
cita de merda. La conec?
No deu ser la Mary, d'història, no?
No tinc cap cita, Nancy. M'ho he inventat.
Com?
No volia decebre't...
Dave, no et preocupis per això.
De debò que no. Mai de la vida.
No?
No.
Hòstia. Passa cap aquí.
Mare meva.
Coi de merda de cotxe.
No passa res.
O sigui...
Si penses fer-ho...
Doncs fem-ho, i punt. Compta amb mi.
Molt bé. Soc dins.
Jo vigilo. Sort.
Merda.
Com? Cartes rodones?
Sí, però serveixen per lluitar.
Cadascú en té una de diferent?
Sí, i també hi ha les cartes brillants.
Són les ultrarares.
Valen uns 500 dòlars.
- Per una carta? - Sí.
Amb una d'aquestes, podries pagar el sopar, oi?
Podria comprar el restaurant.
A veure, un moment.
- Hola, Gwen. - Hola, Fred.
- Hola. - Perdó per les hores.
No li puc treure les lents de contacte.
- Encara la porta a l'ull? - ...divendres al vespre.
No, no passa res.
- Pots anar a la consulta? - Triguem deu minuts.
- Molt bé. Quedem allà. - Em salves la vida, Fred.
Males notícies, Har.
Haurem d'endur-nos això. He d'anar a la consulta.
Podria haver passat durant l'horari de consulta.
Mama, ja t'he dit que em sap greu.
No et passis, xaval. Entesos?
També és divendres nit per mi.
Havia de venir la Jen.
L'havia d'ajudar a cosir la vànova per al bebè del seu cunyat.
El bebè es quedarà sense vànova.
Bé.
Déu meu, Fred.
- Ai, Déu! Gràcies, Fred. - Cap problema.
Ets un sol.
Què dius. Hola, Matt. Com estàs?
Digues hola al doctor.
Vinga, arreglem el tema.
- Li vaig dir que se les canviés. - Tranquil·la.
Què fa?
L'entrada del darrere?
No hi he passat mai. Que bé.
M'han caigut les claus.
Va, Nancy. Va.
"Lacey Anne, reina de la salsitxa."
Reina de la salsitxa.
Va.
- Hola. - En Fred és aquí. Surt.
En Fred és aquí?
Sí, surt. Ara.
- Ara? - Ara!
D'acord.
- Aquí mateix. - Va, Matt. No tenim tota la nit.
- No. - No.
Mira'm fixament.
Mare de Déu.
Doncs jo ho veig bé i la lent és...
Això ho veus bé?
Disculpa'm un moment, Gwen.
Hauries pogut agafar les ulleres, no?
- És per una noia? - Mama, para.
Va, de pressa.
Caram. Mare meva.
Dona'm la mà.
Sí.
Caram.
Posa't les ulleres, pren-te les gotes i s'arreglarà.
Molt bé. Gràcies.
Has tornat abans per això?
A la Nancy li feia molta il·lusió la sortida.
Zingerman's? Amb la Nancy?
A 2,50 el galó de benzina? Ni boja.
Deu haver estat un malentès.
- Deu ser això. - I tant. Mare de Déu, Zingerman's.
Ho he d'explicar al Jim. Aquesta és bona. Marxem.
- Dona les gràcies. - A disposar.
- Gràcies, doctor. - A disposar.
Adeu, Fred. Digues adeu. Gràcies.
De res.
- Adeu. - Adeu.
Un moment.
- De pressa. - Potser hauríem de pensar una mica...
Calla.
Malparits. Espera un moment.
Què? Què passa? On vas?
Ves amb compte.
Creus que t'hi volem, aquí?
Squiggs Graumann, sé que ets tu.
No saps de què parles, marieta.
Sé una cosa: que et fotré una tunda.
Que et bombin!
Parla anglès.
Ajuda'm, que em mata.
Vigila que no t'enxampem, sudaca trampós.
Shawn, considera't expulsat.
- Esforça-t'hi més. - Desgraciat!
Torna-te'n a Mèxic. Deixa estar les nostres dones.
Que bonic, Shawn, gràcies.
L'hi has ensenyat tu? Quan? Mentre li pegaves?
A Holland, no hi volem sudaques.
Merda!
Quina cosa tan...
Quina virilitat.
No, això no està bé, Nancy.
No, para.
Deixaràs que aquell racista fastigós et digui què has de fer?
M'ho dirà la meva consciència.
- Exacte! - L'hauria d'haver escoltat.
No.
Estàs casada.
Ja tens les proves, no?
Les fotos o el que sigui. Doncs deixa'l.
O no.
Vull estar amb tu, Nancy, però així no.
No puc.
- No puc. - Sí que pots, però no vols.
- No puc. - No.
És per en Harry. No m'ho perdonaria mai.
- Mai. - No és per en Harry. És per tu.
Per la casa, el cotxe,
el banc de davant a l'església,
els sopars amb creps...
Vols tot allò i, a més, una mica d'emoció col·lateral,
un noi de pell fosca amb qui jugar.
Però no ho pots tenir tot, Nancy. No!
Tu no pagues cap preu.
Soc jo! I el respecte per mi mateix!
No...
Si vols això,
t'hauràs de comprometre, entesos?
No sé, és que...
Si no...
Em sap greu.
Molt bé.
Ens veurem a l'escola i prou, d'acord?
Mama, desperta't.
Desperta't.
Ei.
Dormilega.
Vaig a fer feina al garatge.
Sí.
On és en Harry?
En Harry ha matinat avui. És al jardí.
- Sí. Molt bé. - Sí.
Ei.
Com va anar la visita a Zingerman's?
Bé.
Vaig comprar trufes per al Harry, però la Gwen se les va menjar pel camí.
Estic molt cansada.
Hi ha dos pagaments en efectiu i un càrrec
- de 300 dòlars i 70 cèntims... - 300.
...a la joieria Jansen de Grand Rapids.
Joieria Jansen.
Molt bé. Hi diu alguna cosa de com compra joies per a l'amant?
No, aquí no hi diu res, d'això, senyora.
Molt bé. Perfecte.
- Gràcies. Adeu. - Gràcies...
No.
No!
De Jansen.
Té un bon pany.
És important per a mi, Nancy,
que et sentis segura aquí,
a casa nostra,
a la nostra família.
Ho vaig trobar ahir a la nit a la meva consulta
quan la Gwen va portar el seu fill a visitar-se.
Recordes els primers temps de casats?
Discutíem per ximpleries.
Vam aprendre a deixar passar les coses
i tot va anar molt millor.
Confiàvem l'un en l'altre.
Oi?
No faré preguntes.
Arreglaré el braçalet.
Faré que les coses tornin a ser com eren.
Només si creus que és possible.
- Sí. - Sí?
Sí, Fred.
Ho vull.
Ho vull de tot cor.
L'he trobat.
Caram. On era?
Amb els botons.
- Molt bé. - Em...
- Ja. - Em sap greu, Fred.
Ho faré millor. Ho faré...
Ho faré millor que fins ara.
Seré l'esposa que et mereixes.
I valoraré el que tinc.
I tindré una actitud d'agraïment.
La Jill i jo us agraïm a la Nancy i a tu, de tot cor, la vostra ajuda.
- No, ens heu ajudat... - El plaer és nostre.
- Moltes gràcies, Harry. - Algú en vol una altra?
- Hem tingut molta més ajuda... - Agafa aquesta també.
Papa?
Bon profit.
- Papa? - Sí?
- Quan menjarem? - Tens gana?
Digue'm que en Harry ballarà al Festival de les Tulipes!
Estaries molt guapo.
El pastor Bob no va dir que ballar era pecat?
Si són danses holandeses, no, ruc.
Tota la resta sí.
Els bunyols.
Bon profit!
Gràcies.
Hola.
Em sap greu.
- Dave, no... - Ja ho sé.
Sé que és massa.
- Em sap greu, Nan... - El deixaré, Dave.
- Ho faré. - Nancy.
- No crec... - Ho faré.
No sé si...
La meva vida és... És com el monòxid de carboni.
S'hi està tan còmode i tranquil
que ni m'adono que m'estic ofegant.
Ja saps com són en aquest poble.
Si el deixes per mi, ens destruiran a tots dos.
Però almenys viurem la nostra vida, en comptes d'existir i prou.
Ho entenc. Només que...
Dave?
Dave, que hi ets?
Sí, perdó.
Soc aquí.
- Nancy? - Sí.
I si perds en Harry?
No el perdré. Soc la seva mare.
Sí, i en Fred és el seu pare.
En Fred és el diaca de l'església, un pilar per a la comunitat.
Amb sort, veuràs en Harry un cop al mes.
Però crec que hi ha una manera que això funcioni.
Quina?
El viatge d'en Fred.
El seguiré fins a Greenville.
M'enduré una càmera, com un detectiu privat.
Aconseguiré proves que t'enganya.
Però és una mica arriscat.
Ja, però i si aconsegueixo fotos amb una meuca?
Podrem negociar.
Haurà de passar per la pedra.
No ho faràs sol, ja pots pujar-hi de peus.
Fes cas al teu pare. Ei.
- Què? - Ei, senyor de la música.
Vinga, canviem.
- Adeu, papa. - Adeu, campió. Cuida la mama.
- Adeu, amor. Adeu. - Adeu.
Del tipus que vulguis.
Passa-t'ho bé a l'escola.
- Hola, Nance. - Gràcies, Pam, em fas un gran favor.
- És un tema mèdic sense importància... - Reina, és el mínim que puc fer.
I els nois s'ho passaran bé.
Resaré per tu.
- Perfecte. Gràcies. - De res.
Adeu. Vinga.
Em sembla increïble que estiguem fent això. I a tu?
Hauria d'haver preparat alguna cosa sana,
però no em concentrava.
- Sí. - Mira-te'l.
Què fem?
Res. Tranquil·litat.
No sé per què parlo baixet.
Molt bé.
- Preparat? - Sí.
Estic una mica emocionada.
- De pressa! - Bé.
- Posa't el cinturó. - Crec que t'ha vist.
Com? No.
Està bé.
Mi-te'l.
Acota't.
- Que surt. - Sí.
Fred, què tens entre mans?
Hem de descobrir què porta a les bosses.
Preguntaré el número d'habitació.
Ves. Faré el paper de l'esposa per aconseguir una clau.
Pensa a trucar-me quan no hi hagi ningú a la vista.
Va bé.
Fred - Habitació 307. A la part tranquil·la. Et trobo a faltar.
Perfecte.
Planta baixa.
D'acord. Truca'm quan marxi.
Rebut.
Faria qualsevol cosa per amor,
però això no ho faré.
No, això no ho faré.
Faria qualsevol cosa per amor.
Qualsevol cosa que somiïs...
Mai no va ser...
No vaig somiar mai ser optometrista.
Però els meus pares em van dir:
"La gent ha de mastegar i hi ha de veure. Escull."
Però millor optometrista que dentista, oi?
Totalment.
Quan vaig conèixer la meva dona,
tenia una energia que...
Hi va haver un moment que vaig pensar que ens n'aniríem.
Que destruiria la meva antiga vida i començaria de zero.
M'entens?
Potser aniria a Europa.
Què?
Dedueixo que no va anar a Europa.
No.
- Crec que li agradava la meva estabilitat. - Gràcies.
Soc la mena d'home en qui pots confiar, o sigui que...
Si hi penses, és com una broma cruel, però...
PUP-PERONI ELS PALETS DE CARN PREFERITS DELS GOSSOS!
"Pup-Peroni." Que estrany.
Mentre girin les rodes...
En fi, bona nit.
- Bona sort amb la senyora. - Gràcies.
Ja t'ho pots creure Faria qualsevol cosa per amor
- Hola. - Hola.
- Hola. Què tal?
- Et conec? - Sí.
- Segur? - Sí.
Seu i fem una copa.
- No, me'n vaig a dormir. - Seu, et convido.
Un altre martini de poma per al meu amic.
Pren-te'l tu. Jo...
Au va. Fes-me el favor. És molt solitari això.
- Ens coneixem? - Seu. Descobrim qui ets.
Qui soc jo. Avui, aquí.
Crec que hi ha hagut un malentès.
- Estic casat. - Em sap greu. No volia dir això.
- No passa res. Bona nit. - No era la meva intenció.
- Cap problema, no importa. No. - No passa res. Tot bé. Bona nit.
I si hi poses més caliu? Jo puc...
A veure...
Tenia raó. Mira això.
Manilles. I roba interior. I...
Pup-Peronis?
Potser és alguna mena de fetitxisme.
No ho sé. T'ho pots creure?
En Fred és... És un friqui.
Mare de...
Ostres, quina vergonya.
Saps què m'agrada?
- Què? - És el primer cop que ens despertem junts.
Has dormit?
No, no gaire.
He de recollir en Harry.
Quina hora és? Faig tard.
- Faig tard. - No, sense proves no marxem.
Tenim proves.
- Oi? Les tenim. - Tenim fotos de...
Manilles i menjar de gos. Necessitem proves reals.
Mira, Nancy, vull estar amb tu.
Vull que això sigui transparent, que sigui bo.
I, per a això, necessitem proves gràfiques incontestables.
I les aconseguiré.
Tens raó.
Les aconseguiré.
Arribaré abans de l'hora de sopar. Em sap molt de greu.
Gràcies. Em salves la vida.
Adeu.
Ho sabia. T'has tirat la reina de la salsitxa.
Yale, Michigan Festival de la Salsitxa - Juliol
- Digui? - Podria parlar amb la Lacey Hartnett?
- És una broma? - No. Per què ho diu?
Soc una vella amiga seva i fa temps que no parlem.
M'encantaria recuperar el contacte amb ella.
Redeu, senyora. Que no llegeix els diaris?
No. Els de Yale, no.
Primer de tot, la Lacey Hartnett va desaparèixer fa uns tres anys.
Va desaparèixer?
- Sí, és a dir... - Com?
Ho he llegit als diaris.
Van trobar un cos.
Em sap greu haver de donar-li jo la notícia,
però, pel que sembla, la Lacey va ser assassinada.
- Em sent? - D'acord.
Gràcies. Adeu.
"Fisher."
AVINGUDA FISHER. REVISIONS
Codis postals.
TROBEN MORTA UNA INFERMERA DE YALE
ACTIVISTA DE MADISON ASSASSINADA LA COMUNITAT VOL RESPOSTES
Ei!
Perdó per arribar tard.
Pensava...
Deixa-ho anar.
Hola, petitons. Té una llaminadura, bonic.
T'he enxampat.
AUTORITATS DESCONCERTADES PELS ASSASSINATS TROBEN MORTA UNA DONA DE GRAND RAPIDS
DONA DE 23 ANYS APUNYALADA FINS A LA MORT
ASSASSINAT DE L'AVINGUDA FISHER SENSE RESOLDRE
Mare meva.
Au va, Dave.
Va, Dave.
Agafa'l. Agafa'l, sisplau.
No!
Ei.
O sigui que coneixes la meva dona.
Em sap greu.
Només...
Merda!
Dave, digue'm que és un error. Oi que sí?
Per què no respons?
Dave? Estàs bé?
Nancy, soc jo.
Gràcies a Déu. Entra.
Digue'm que no tinc raó, que no ha fet mal a ningú.
Digue'm que en Fred no... Que no ho està fent, això.
- Només té una amant, oi? - Nancy...
- No tinc raó. - Em sap greu.
- No ha fet mal a ningú... - Tens raó.
D'acord.
M'has dit que ho has arreglat?
- Que no corro perill? - No corres perill. No.
No corres perill, Nancy.
- Com? - Cap perill.
- D'acord. - Ho he solucionat.
- Com ho has solucionat? - Ell no tornarà.
- No. - Com ho has fet?
- Com? - Doncs...
M'hi vaig encarar.
Li vaig mostrar les fotos i les proves
i li vaig dir que, si no desapareixia,
per sempre, ho explicaria tot.
- Li vas dir això? - I ha marxat.
- Nancy, ha marxat. - Què ha...?
- Ha marxat? - Ha marxat.
- En Fred ha marxat. - Sí.
Fem les maletes.
Fem les maletes, les de tots tres, i marxem.
- Per què no? - No puc desaparèixer.
La gent sap qui soc.
No ho puc fer, Dave, seria...
No, m'he de quedar pel Festival de les Tulipes.
- Com? - Si sospiten res i això surt a la llum,
arruïnarà la vida d'en Harry.
- Arruïnarà la nostra vida. - No...
Ens hem de quedar pel festival. Ho hem de fer.
Sé que sembla una estupidesa,
però en Fred ho ha pogut amagar durant anys.
Doncs que continuï amagat. Això farem.
Que no es desveli.
Reiniciem, passem el festival
i després ens n'anem junts de vacances.
- Només el festival. - El festival.
No. No!
Deu haver passat alguna cosa a la feina.
M'ho va prometre.
No sempre aconseguim el que volem.
A veure, Har, mira'm.
I somriu.
Una altra.
Hola. Com estàs?
Nancy! Nance! Aquí.
T'he guardat un lloc.
Que bé.
- Hola, Jim. - Hola, Nancy.
En Harry deu estar content que son pare hagi tornat per veure'l.
De fet, en Fred encara és fora...
Que curiós. M'ha semblat veure'l.
Jim, tu has vist el doctor, oi?
- Sí, l'he vist. - Sí.
L'has vist?
- Sí, per allà. - Crec.
No.
Sí, t'ho juro.
Què està passant?
BENVINGUTS A HOLLAND, MICHIGAN
Hòstia puta!
- Redeu, senyoret, quin coi de boca. - Perdó, mama.
- Dona'm un tovalló. - No en tinc.
Mira com t'has posat l'entrecuix.
Molt bé, Harry!
Ho ha fet molt bé.
On vas, Nance?
Vaig a buscar en Harry.
Hola.
Dave! On és en Harry?
- Portes pistola... - En Fred és aquí.
- On? - En Fred és aquí.
- On?
- Era aquí. - Harry!
Hem de marxar. Nancy, va, marxem.
Deixa'm anar o cridaré.
Deixa'm anar.
Harry, vine. Vine.
- Què passa? - Res. Hem de... Segueix-me.
Mama, on anem?
Anem a un lloc on pugui pensar. Necessito pensar.
Mama, què passa?
Mama.
M'he portat malament?
No, no t'has portat malament.
Ets perfecte. Ja t'ho he dit, Harry.
- Perfecte. - Això no és una explicació.
On és el papa?
Per què som aquí?
- Per què no m'expliques res? - Has de confiar en mi.
Va, Harry. De pressa.
- Nancy! - Vine.
- Deixa'm passar. - Què passa?
M'he d'ocupar d'una cosa. Queda't aquí.
- No marxis. - No et deixaré.
- Tot anirà bé. He de... - Nancy!
Passi el que passi, no surtis d'aquesta habitació, entesos?
- Nancy! - T'estimo.
- Jo també t'estimo. - Obre la porta.
Nancy, deixa'm passar.
En Fred ve cap aquí.
Ve cap aquí i et vol fer mal, deixa'm...
Jo només et volia protegir.
- No és cert. - Et volia dir que...
Escolta...
Nancy, ho...
Ho vaig veure.
Aquella pobra persona, l'estava...
L'estava...
Hi havia sang per tot arreu.
Va intentar matar-me.
Jo només em defensava.
Em pensava que era mort.
Sisplau, Nancy, obre la porta.
Per què em vas mentir?
T'ho puc explicar?
Em vas mentir. Tu no ets...
Va morir, Nancy. Ho vaig veure. Es va ofegar.
El vaig veure.
Ho vaig veure.
Hem de dir la veritat.
Em sap greu. Trucaré a la policia.
- No pots. - Sí.
No, no pots. No.
- Deixa-ho estar. - Sisplau.
- Dona'm el telèfon. - No, arruïnaràs la vida d'en Harry.
- Arruïnaràs la teva vida. - Dona'm el telèfon.
- No, no puc. - Dona'm el telèfon!
- No, no puc... - Dona-me'l!
No!
Déu meu!
- Estàs bé? - Sí, estic bé.
- Dave, estàs bé? - Sí, estic bé.
- Sí. - Estic bé.
T'estimo.
És l'únic que importa. Estem junts.
- Esclar. - Sí.
Hi havia molts gossos, Nancy.
- Moltíssims gossos. - Gossos?
- Sobre l'estora. - No. On?
Com? Gossos? No hi ha gossos.
Per tot arreu.
Ja.
- Déu del cel. Merda. - Què?
Em sap greu, Dave.
No.
Demanaré ajuda perquè et curin. Va bé?
- Va bé. - No et moguis, entesos?
- Tot anirà bé. D'acord. - Sí, ens en sortirem.
Tot anirà bé.
Harry?
- Harry! - Tot anirà bé.
Harry, amor.
Har.
Harry?
Har. Harry!
Harry!
Har. Harry.
Agafa això i ves cap al cotxe.
- D'acord? Vinga. - D'acord.
Ens trobarem al cotxe.
Baixa i renta't una mica.
Vinga.
M'has decebut, Nancy.
Saps tots els esforços que faig per cuidar-vos, a tu i al Harry?
Per protegir-vos de tot?
Tots aquests anys...
Ni una relliscada, ni una.
No m'he passat mai de la ratlla.
Però tu sí.
Renta't la puta cara.
Fas fàstic.
Crec que això pot ser
molt bo per a nosaltres, Nancy.
Ens interessa que funcioni, oi?
Podem tornar a treballar com a equip.
I saps què?
Qui fa aquestes coses no és el meu jo real.
Soc realment jo quan soc aquí, amb tu i en Harry.
Igual que tu ets realment tu quan ets amb mi
i no en aquella habitació de motel, oi?
- Déu meu. - Oi?
Fred, ell és allà dins.
El teu estimat marit farà veure que no ha passat res.
D'acord?
Quina sort que tens.
Però, abans de res, pujarem al cotxe,
anirem fins a casa
i premerem el botó de reiniciar.
D'acord?
Reiniciar.
Va.
Vinga.
D'acord. Entra al cotxe.
Mama, estàs bé?
Hola, campió! Ei!
Has estat impressionant. Estic molt orgullós de tu.
Estàs bé, mama?
- Això és sang? - La mama està bé. Oi, Nance?
Tots a bord del Vandergroot Exprés.
Que comenci el festival.
No està lligat.
Què t'empatolles? Té 13 anys, no cal.
- Para el cotxe. Sisplau. - No, Nancy.
- Para el cotxe! - Nance, para!
- Corre, Harry, corre! - Harry! Ei!
Harry, torna immediatament!
- Harry! - Corre. No paris!
- Harry! - Corre!
Ei.
Nan.
Amor, això no és cap joguina.
No.
Què penses fer, Nance?
Què creus que passarà?
Si jo no m'ocupo de les coses, se t'ensorrarà la vida.
En Harry serà orfe
i abusaran d'ell en alguna casa d'acollida.
Para.
Anem a casa
i pensem com sortir-nos-en.
No em ficaràs dins de les teves casetes dels collons.
No et deixaré!
L'únic que he fet és estimar-te, Nancy.
Però realment t'ho mereixes.
Mama? Mama!
Harry!
Papa, para.
Deixa-la estar!
Harry! Ja està.
- Harry, ja està. - Mama.
Ja està, s'ha acabat.
Estàs bé?
Dave?
Volia creure que vivia al millor lloc de la Terra.
Holland, a Michigan.
De vegades, sentia que era un somni.
- La gent, les tulipes, el molí... - ...les tulipes, el molí...
Era perfecte.
Quan vaig venir, tenia por.
Tenia por.
- Estava perdut. - No podia confiar en ningú.
- Ni en mi. - Ni en mi.
I llavors vaig trobar en Dave.
Vaig trobar la Nancy.
- Ell em va obrir els ulls. - Ella em veia.
Junts ens sentíem segurs.
- Segurs, feliços. - Segurs, feliços.
Vaig trobar una sortida.
Però, de vegades, em pregunto...
Em pregunto...
- Va ser real? - Va ser real?
Subtítols: Neus
Supervisor creatiu Guillermo Parra