‫טוב, ניקיונות האביב יגיעו לפני שנרגיש.‬
Downloaded from YTS.MX
‫הם כבר כאן בעצם.‬
‫- באמת? - כן.‬
‫אתה לא רואה? האביב הגיע. אז תוציאו את העלים ואת הענפים.‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫את כל הגזם בחצר, שיחים, כל הדברים האלה...‬
‫ובוקר טוב לכולם. כאן ג'אן מיוסין.‬
‫ברוכים הבאים ל"שעת הגינון" כאן ברדיו דבליו-אייץ'-טי-סי.‬
‫בשעה הקרובה נדבר על גנים,‬
‫על פרחים, על עצים, על עשב ועל הכול...‬
‫הצבעונים פורחים, ועוד פקעות שהקדימו לפרוח.‬
‫- כן. - ובואו נדבר‬
‫על התנועה בפסטיבל "שעת הצבעונים" ואיך לא להסתכן,‬
‫כי אני יודע שזה יהיה מתסכל לחלק מהמבקרים שיגיעו מחוץ לעיר.‬
‫נחמד לארח מבקרים ב"שעת הצבעונים",‬
‫אבל תתאזרו בסבלנות ואולי תעזרו להם...‬
‫נשמח לנסות ולענות להם.‬
‫אני רוצה להזכיר לאנשים שוב...‬
‫בכל יום אני זוכה להתעורר במקום הכי טוב בעולם.‬
‫הולנד, מישיגן.‬
‫זה מקום מושלם.‬
‫האנשים, הצבעונים וטחנת הרוח.‬
‫אני מביטה סביבי ונדמה לי שזה חלום.‬
‫לפני שהגעתי לכאן, הייתי מפוחדת ומבולבלת,‬
‫ולא הייתי מסוגלת לתת אמון באף אחד.‬
‫אפילו בעצמי.‬
‫ואז מצאתי את פרד, והוא הביא אותי לכאן, להולנד.‬
‫ועכשיו גם הארי איתנו.‬
‫וטוב, אנחנו מוגנים.‬
‫מוגנים ומאושרים.‬
‫לפעמים אני עדיין תוהה,‬
‫"זה אמיתי בכלל?"‬
‫הולנד‬
‫לא. אל תיעלם.‬
‫טוב.‬
‫איפה אתה?‬
‫לכל הרוחות. איפה זה?‬
‫קנדי...‬
‫את רוצה לספר לי משהו?‬
‫מה, למשל?‬
‫שיט! שוגר. אני...‬
‫- קנדי. - סליחה, גב' וי.‬
‫אני לא יודעת למה עשיתי את זה. אני טיפשה.‬
‫טיפשה זה דבר אחד. זאת...‬
‫- סליחה. - זאת גנבה.‬
‫אני חושבת שאולי יש לי התמכרות לאוכל.‬
‫קראתי ב"קוסמו" שיש דבר כזה.‬
‫וברגע שהתמונה של האוכל שם, בראש שלי, היא מסרבת להיעלם.‬
‫וכן, הבייקון היה בשביל הארי...‬
‫- בייקון? - ...אבל לא הצלחתי להתאפק ו...‬
‫את לא מדברת על הבייקון?‬
‫אולי אני צריכה לדבר.‬
‫אחזיר לך את הכסף. יש לי שני דולרים בארנק ו...‬
‫לא, זה לא מה שאני רוצה. זה לא מה שאני רוצה, קנדי.‬
‫אנחנו מדברות על משהו אחר.‬
‫משהו אחר.‬
‫משהו...‬
‫אולי כדאי שלא תעבדי כמה ימים‬
‫ותדברי איתי שוב כשתהיי מוכנה לספר את האמת.‬
‫- טוב. - טוב.‬
‫אני אחשוב על זה, טוב?‬
‫- תודה. - בסדר.‬
‫- ביי, האר. - ביי.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫- טוב. סליחה. אני חושבת... - תודה, קנדי.‬
‫- הארי, היא עשתה משהו רע מאוד. - אימא, זה פאקינג בולשיט.‬
‫הארי ס' ונדרגרוט, קנדי לימדה אותך לדבר ככה?‬
‫מה, רק כי היא אוכלת כמו כולם?‬
‫אני יכולה להחטיף לך על זה.‬
‫בסדר. קדימה. תחטיפי לי.‬
‫- מה? - זה ממילא לא משנה.‬
‫יותר רע מזה לא יהיה.‬
‫המצב יצא משליטה.‬
‫זה ממש לא הוגן.‬
‫אני בטוח שזה לא כל הסיפור.‬
‫לא, זה הכול. זה בדיוק מה שאימא תמיד עושה.‬
‫היא הורסת לנו את החיים...‬
‫- תנשום עמוק. - ...בגלל שטות קטנה אחת.‬
‫ואל תגיד משהו שתתחרט עליו...‬
‫ונדבר כשאגיע הביתה. בסדר, חבר? גבר אל גבר.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אני ממש מעוצבן.‬
‫אני יודע. בסדר.‬
‫ביי.‬
‫אני מתנצל.‬
‫הבן שלי בן 13. כל דבר הוא מקרה חירום.‬
‫טוב, בוא נראה מה קורה כאן.‬
‫היי!‬
‫- היי. - היי, ננס. דרמה רצינית היום, אה?‬
‫אין לך מושג.‬
‫את נראית טוב.‬
‫באמת?‬
‫ריח טוב. מה הכנת?‬
‫קציץ בשר.‬
‫וסלט שומר ורימונים. משהו חדש.‬
‫שומר ומה?‬
‫תתלהב.‬
‫אני בטוח שזה יהיה נפלא.‬
‫כן.‬
‫יש לנו שעה בערך?‬
‫כן.‬
‫ילד, עולים לרכבת!‬
‫אני בא.‬
‫האר, קדימה.‬
‫- הרבה נושאים לשיחה. - אבא, חכה.‬
‫העיר הזאת לא תיבנה מעצמה.‬
‫זה כמו... אם לא ממש בא לך לסדר את המיטה, מה אתה עושה?‬
‫- לא מסדר? - לא.‬
‫אתה לוקח את השמיכה ופורש אותה על הכול.‬
‫אתה מדלג על שלב ומחליק על הכול. כן?‬
‫רק דואג שזה ייראה טוב, נכון? זה מה שאתה צריך לעשות פה.‬
‫ככה זה עם נשים.‬
‫דברים נראים ענקיים יום אחד, ואחרי כמה ימים,‬
‫כאילו לא קרו בכלל. אז...‬
‫זה לא הגיוני, אני יודע.‬
‫- כן. - אי אפשר לדעת.‬
‫אז תשתדל לשמור על השלום.‬
‫בסדר?‬
‫- כן. - הבנת את זה?‬
‫- נראה לי. - ילד טוב.‬
‫הולנד‬
‫אני עדיין לא מעכלת את זה. בבית שלנו, כאן, בהולנד.‬
‫זאת לא אלגן. זאת הולנד.‬
‫אתה מקשיב לי?‬
‫כן, אני פשוט חושב שאת סתם מתעצבנת יותר מדי.‬
‫זה בייקון. אפילו לא הרגשנו בחסרונו.‬
‫זה לא רק בגלל הבייקון. זאת גנבה.‬
‫בדקת במגירת הבלגן שלך? ובקרקעית הארון?‬
‫טוב, לא, כי...‬
‫אני יודעת. הנה, תן לי. בכל מקרה...‬
‫זה באמת-באמת מצוין הערב, ננס.‬
‫- באמת. נכון, האר? - באמת?‬
‫עשית משהו שונה?‬
‫חרדל חום במקום צהוב.‬
‫התחשק לי לעשות משהו קצת מטורף.‬
‫אז יש לי חדשות רעות, ננס. אני צריך לנסוע לפרנקנמות' השבוע.‬
‫עוד כנס של "אלקון". אבל רק לילה אחד.‬
‫- כן? - כן. עדשות מגע חדשות. אני ספקן.‬
‫- אימא? - כן, האר.‬
‫סליחה שקיללתי קודם.‬
‫לא התכוונתי.‬
‫תודה, האר.‬
‫אתה יודע שאסור לך לדבר ככה. זה מדרון חלקלק.‬
‫נכון.‬
‫תיכון הולנד‬
‫- היי, גב' ונדרגרוט. - בוקר טוב.‬
‫- להתראות, מר די. - נתראה מחר, סטיב.‬
‫טוב, יש לנו הרבה חומר להספיק היום.‬
‫אנחנו נכין דאץ' בייבי.‬
‫כן.‬
‫יפה. זה משוט?‬
‫בחיי,‬
‫אתה חושב שאתה מכיר מישהו, ואז מגלה שלא. זה...‬
‫מה פרד אומר על כל זה?‬
‫שום דבר, כרגיל.‬
‫לא מתייחס ברצינות.‬
‫חושב שאני ממציאה את זה כדי לשחק אותה בלשית.‬
‫אני אוהב מאוד תעלומות טובות.‬
‫אבל את באמת חושבת שהיא הייתה לוקחת עגיל אחד?‬
‫למה לא את שניהם?‬
‫אני יודעת.‬
‫חשבתי על זה, אבל...‬
‫מי זה?‬
‫סקוויגס גרומן. הוא נהג אוטובוס.‬
‫פיטרו אותו מביה"ס כי מישהו אמר שיש לו ריח של אלכוהול.‬
‫- לא נכון. - כן, זה מה ששמעתי.‬
‫אני לא יודע אם זה נכון.‬
‫- וואו. - הבן לומד אצלי נגרות.‬
‫הוא ילד טוב.‬
‫ואיזה מין שם זה סקוויגס?‬
‫אז כמה זמן פרד ייעדר הפעם?‬
‫יש לי תור אליו בשבוע הבא.‬
‫אתה צריך משקפיים?‬
‫אני מקווה שלא.‬
‫תיראה חמוד.‬
‫באמת!‬
‫עם משקפיים. תיראה כמו פרופסור.‬
‫כן?‬
‫תודה.‬
‫גב' וי, הארי יכול לישון אצלי היום?‬
‫תכננתי לנו ערב מיוחד, כי אבא לא יהיה.‬
‫סרט, פיצה, כמו פעם.‬
‫אימא, קודם לקחת לי את קנדי, ועכשיו את רוצה לקחת לי את כל החברים?‬
‫אני לא מנסה לקחת לך את החברים.‬
‫נו, העניין עם קנדי היה רק...‬
‫טוב.‬
‫- באמת? - כן, בסדר.‬
‫- תודה. - הארי, תיהנה.‬
‫בסדר, אני נוסעת.‬
‫הצבעונים פורחים, ועוד פקעות שהקדימו לפרוח.‬
‫- כן. - וריח רענן של דשן‬
‫נישא באוויר...‬
‫המכירה הכי גדולה שלנו לשנת 2000.‬
‫הפרק של "איפסו פאקטו" להיום.‬
‫סיפורים שיכולים היו לבוא מכותרות החדשות.‬
‫רוצחים סדרתיים, אנשים שמבצעים...‬
‫- אוי, אלוהים. - אוי, אלוהים.‬
‫- אלוהים אדירים! - כריס, חכה.‬
‫חכה!‬
‫מה זה היה?‬
‫גב' דאוטפייר. הוא היא.‬
‫הוא הוא.‬
‫- מה? - אני לא מי שאתה חושב שאני.‬
‫- שיט, זה ברור. - תשמור על הפה, בחור צעיר.‬
‫- אבא? - כן.‬
‫היי, אפשר לקשר אותי לחדר של פרד ונדרגרוט, בבקשה?‬
‫בסדר. נא להמתין.‬
‫- מספיק. - גברתי, אני מצטערת.‬
‫נראה שאף אחד לא עונה.‬
‫- בסדר. - את רוצה להשאיר הודעה?‬
‫- לא, זה בסדר. - טוב. לילה טוב.‬
‫תודה.‬
‫עגיל מטופש.‬
‫עובדי אמטראק בלבד אין כניסה לכל השאר‬
‫לייסי אן מלכת הבולוניה‬
‫מה אתה עושה, פרד?‬
‫בסדר, תחזרו למקומכם.‬
‫הייתי פעם מטורפת‬
‫מימי החסד‬
‫הייתי עצובה וקודרת‬
‫ולילות חסרי מנוחה‬
‫באמת, פרד.‬
‫אני תמיד אומרת לרוקן את הכיסים.‬
‫- יופי. - היי, מותק. חזרנו.‬
‫פרד, שילמת את דוח החנ...‬
‫"מדיסון."‬
‫מה אמרת, מותק?‬
‫שום דבר.‬
‫התקשרתי לחדר שלך אמש.‬
‫כן? לעזאזל, הייתי במקלחת כנראה.‬
‫אבל הבאתי פרנקנמות', עם הרבה כבד.‬
‫ואת הדבר הזה.‬
‫חמוד, אה?‬
‫מה?‬
‫- שום דבר. - לא?‬
‫האר, בוא.‬
‫רק שנייה.‬
‫אני צריכה לדבר איתך.‬
‫אני חושבת שפרד מנהל רומן.‬
‫הוא מעולם לא היה במדיסון, לפחות לא לפי מה שסיפר לי.‬
‫והוא אמר לי שהכנס היה בפורט ויין בתאריך ההוא.‬
‫טוב.‬
‫וחוץ מזה, אם הוא שילם את הדוח, איך הוא שילם?‬
‫כי בדקתי את החשבונות בבנק ואת כרטיסי האשראי...‬
‫תראו את שדה הצבעונים. בכל שנה אנחנו מקבלים...‬
‫שום דבר.‬
‫מצאתי סרט פולארויד.‬
‫אין לנו מצלמת פולארויד בכלל.‬
‫אז מה זה מלמד אותך?‬
‫אני לא יודע. זה בטח נועד לרכבות שלו.‬
‫לא, זה כדי שהוא יוכל להצטלם לתמונות סקס סוטות עם המאהבת שלו‬
‫ואף אחד לא יראה אותן. בשביל זה.‬
‫בכל אופן, אתה לא חושב שהוא הולך להרבה כנסים יחסית לאופטומטריסט?‬
‫אז את חושבת שהוא לא באמת היה בפרנקנמות'?‬
‫לא, הוא היה. הוא קנה עוף.‬
‫אבל...‬
‫אז אישה חוצה את כל המערב התיכון‬
‫רק כדי לשכב עם פרד ונדרגרוט?‬
‫אולי יש לו כל מיני נשים.‬
‫מרשים.‬
‫אתה יודע, הסתכלתי עליו כשהיה בתחתונים אתמול בלילה, וחשבתי...‬
‫אני פשוט...‬
‫כלומר, הוא בטח די פרוע מחוץ לבית, כי אתה יודע מה...‬
‫טוב, ברור שהוא עשה משהו כמו שצריך.‬
‫נכון?‬
‫הוא הרי השיג אותך.‬
‫יפה מצידך.‬
‫הרבה דברים השתנו מאז.‬
‫כלומר, אני הייתי...‬
‫לא הייתי במצב טוב כשהכרנו.‬
‫אפשר לומר שפרד הציל אותי.‬
‫אני מצטער. לא ידעתי.‬
‫לא. כלומר, זה לא היה משהו חמור.‬
‫זאת הייתה פשוט עיר קטנה, לכודה, בלי שום עתיד. נכון?‬
‫כן.‬
‫וכשאת גדלה מחוץ לכל דבר,‬
‫ואז בא בחור ומציע לך דרך להיכנס פנימה,‬
‫זה כאילו... ברור שתקבלי את ההצעה.‬
‫והיה לי טוב ככה, עם המסגרת.‬
‫נזקקתי לה. היא החזיקה אותי.‬
‫בכל אופן, על מה דיברתי?‬
‫אה, נכון. תמונות הפולארויד.‬
‫אז שוב התקשרו אליי מ"אלקון" היום,‬
‫והם רוצים שאחזור לשם בשבוע הבא.‬
‫שתחזור לפרנקנמות'?‬
‫לא, גרינוויל הפעם.‬
‫הכשרה מתקדמת.‬
‫כן, זה אמור להיות כיף. רק שלושה ימים.‬
‫חופשה קטנה.‬
‫טוב, ננס...‬
‫זה בטח נחמד.‬
‫ללכת, לעזוב את הכול.‬
‫היי, מותק.‬
‫היי...‬
‫אני יודע שהעניין עם גרינוויל מדאיג אותך,‬
‫ואם זה המצב, אני אודיע להם שלא אשתתף שוב בהשתלמות מפוצלת.‬
‫אני יודע שההיעדרות שלי מכבידה עלייך, ו...‬
‫אז עכשיו אני הבעיה.‬
‫איזו בעיה?‬
‫קדימה, ספרי לי. איזו בעיה?‬
‫עשיתי משהו לא בסדר?‬
‫אולי אני טיפש, אבל חשבתי שמצבנו די טוב.‬
‫לפעמים זה כמו...‬
‫אתה יודע שאסור לך לנגוע בפצע,‬
‫שאם תחטט בו רק תפגע בעצמך,‬
‫ולמרות זאת... אתה יודע את זה, אבל אתה עדיין רוצה לעשות את זה,‬
‫ואתה עושה את זה בכל מקרה, ואתה לא אמור לעשות, ו...‬
‫כן, בטח.‬
‫אבל אולי נסכים להניח לו להתרפא‬
‫ואז נוכל לפתוח דף חדש.‬
‫כן?‬
‫צריך רק ללחוץ על כפתור האיפוס.‬
‫רוצה משקה מוגז עם חלב?‬
‫אני מכין מוגז עם חלב.‬
‫- מוגז עם חלב? - כן.‬
‫הארי, אני מכין מוגז עם חלב!‬
‫רד למטה.‬
‫זה מאוד לא בריא.‬
‫אני תכף בא.‬
‫היי, מספיק! עוף מכאן!‬
‫אימא?‬
‫אימא!‬
‫הארי!‬
‫פרד?‬
‫הארי?‬
‫הארי!‬
‫הארי, חכה!‬
‫הארי, בוא הנה.‬
‫עצור, הארי.‬
‫מותק.‬
‫הארי!‬
‫מישהו, איפה...‬
‫מישהו, הצילו. תעזרו לי.‬
‫בסדר, משקפיים על הווים.‬
‫את המסור לנדן שלו, מישל. תודה.‬
‫השפה הזאת מעולה, בנאדם.‬
‫אתה יכול לשייף את זה.‬
‫אוכל להראות לך בסוף היום.‬
‫אתה בסדר?‬
‫הכול בסדר בבית?‬
‫אתה יכול לזוז יותר לאט?‬
‫מבזבז לי את הזמן.‬
‫אתה באמת חושב שהוא מכה את הבן שלו?‬
‫אלוהים, אני מקווה שלא.‬
‫זאת הפעם הראשונה שהתקשרתי לשירותי הרווחה.‬
‫עשית מה שצריך.‬
‫לפעמים בחיים צריך ללכת בעקבות הרמזים,‬
‫לכל מקום שיובילו.‬
‫מה זה?‬
‫תסתכל כאן. הכתובת זהה.‬
‫המשרד של פרד, אתה ואני. אנחנו נפרוץ אליו.‬
‫אין מצב. לא, תשכחי מזה, ננסי.‬
‫קרולר בציפוי דבש. שוקולד לגברת.‬
‫- יפה. - תודה.‬
‫ננסי, לא. זה מטורף.‬
‫מה את חושבת שתמצאי שם בכלל?‬
‫יש לי תוכנית, טוב? אנחנו יודעים שיש סרט פולארויד,‬
‫אבל איפה התמונות?‬
‫הן לא בבית. חיפשתי בכל מקום.‬
‫כלום. איפה הן? במשרד של פרד.‬
‫שם הן נמצאות, כי הוא יודע שלעולם לא אחפש שם.‬
‫איפסו פאקטו.‬
‫זה עולה מהעובדות.‬
‫מה יקרה כשניתפס?‬
‫- אנחנו לא ניתפס. - אנחנו ניתפס.‬
‫- אנחנו? - כן.‬
‫נו, בחייך.‬
‫יש לך בדיקת עיניים בקרוב.‬
‫- כן. - כן.‬
‫אז בזמן הבדיקה תלך לשירותים.‬
‫בשירותים יש חלון מאחור.‬
‫תעשה לו משהו כדי שכאשר ינעלו אותו,‬
‫הם יחשבו שהוא ננעל, אבל לא,‬
‫- הוא יהיה סתם סגור. - כן.‬
‫כי אתה יודע איך לעשות את זה.‬
‫אתה יכול לעשות את זה.‬
‫נכון?‬
‫איזה סוג חלון?‬
‫זה הקטע הכי טוב,‬
‫האפשרות להמציא סיפור על מישהו שלא פגשת מעולם,‬
‫ואתה מביים את כל חייו. קדימה.‬
‫זה כמו לביים סרט, אבל יותר טוב,‬
‫כי אתה שולט בכל הדברים.‬
‫היי.‬
‫דיברתי עם גוון, והיא רוצה שניסע ל"זינגרמן" ביום שישי.‬
‫עד אן ארבור?‬
‫מקווה שהצלחת להניא אותה.‬
‫זה שלוש שעות נסיעה כשהדלק עולה 66 סנט,‬
‫והיא בדיוק קנתה לבנה עדשות.‬
‫לא הצלחתי. כלומר, היא רוצה איזו גבינה מיוחדת או משהו.‬
‫אז אמרתי שניסע.‬
‫אתם תסתדרו בלעדיי?‬
‫כמובן.‬
‫תעשה משהו כיפי עם הארי?‬
‫בטח. זה כיף, נכון?‬
‫- רוצה לקחת את זה? - טוב.‬
‫בסדר, חבר. דבר.‬
‫דבר!‬
‫הוא לא יכול, פרנק. אתה לא רואה שהוא פנטומימאי?‬
‫עצור! ידיים למעלה!‬
‫מה אתה רוצה שאעשה, פרנק?‬
‫בסדר, בחורים, בואו ניתן הכול...‬
‫מננסי: מנעול חלון צירים‬
‫הארי, אתה מסתכל?‬
‫כן.‬
‫החבר'ה האלה.‬
‫מצאתי את עצמי בצרה קטנה.‬
‫תראה, הוא הולך מצחיק.‬
‫מדייב: יתבצע‬
‫זה ממש טוב.‬
‫את שוב זוממת משהו, ננס?‬
‫טיפשונת.‬
‫דלגדו, פסיק, ד'.‬
‫הולנד אופטומטריה‬
‫מר דלגדו.‬
‫טוב.‬
‫בוא נבדוק את העיניים.‬
‫בסדר.‬
‫תסתכל ימינה עכשיו.‬
‫אני רואה שיש לך ביטוח של איגוד המורים מתיכון הולנד.‬
‫כן, אדוני. נכון.‬
‫אתה בטח מכיר את אשתי.‬
‫וישר אליי שוב.‬
‫ננסי ונדרגרוט. כישורי חיים.‬
‫לא, כי אני...‬
‫אני חדש כאן, אז אני לא מכיר הרבה אנשים.‬
‫טוב, זה מקום די קטן.‬
‫אני בטוח שתכיר אותה בקרוב.‬
‫כן.‬
‫אתה זז אחורה.‬
‫אתה לחוץ?‬
‫ושמאלה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אנחנו אוהבים לומר שרק לאלוהים יש ראייה מושלמת,‬
‫אבל שלך, אדוני, די קרובה לזה.‬
‫יופי.‬
‫אני יכול להשתמש בשירותים?‬
‫כן, אני רק אשים את אלה קודם.‬
‫להרחיב לך אישונים, ואז נבדוק את הרשתית.‬
‫בסדר, ראש אחורה ו...‬
‫ו...‬
‫זהו.‬
‫עוד אחד. לאט לך, ידידי הממהר.‬
‫טוב, ראש אחורה. ואחת.‬
‫ושתיים. זהו.‬
‫השירותים בהמשך המסדרון. כשתסיים, תחכה בחדר הכניסה.‬
‫- בסדר, תודה. - בסדר. תודה.‬
‫תודה.‬
‫לכיוון השני.‬
‫היי. יש לי תור.‬
‫שיט.‬
‫תפוס.‬
‫מה אתה עושה שם?‬
‫תפוס!‬
‫מה עשית שם?‬
‫- סליחה. - השלפוחית שלי מתפוצצת.‬
‫- מר דלגדו? - היי, חכה, בחור.‬
‫- עוד לא סיימת. - היי!‬
‫- אני בסדר. - אתה צריך בדיקת רשתית.‬
‫- היי, זהירות. - סליחה.‬
‫היי, מה נסגר איתך? אידיוט.‬
‫- היי! - שיט!‬
‫היי, חכה. רק רגע. חכה. היי, רגע, בחור.‬
‫- היי, חכה. - מה?‬
‫שכחת את הז'קט שלך בשירותים.‬
‫- שמו לך את הטיפות ההן בעיניים? - כן.‬
‫- כן, בנאדם. אני שונא את זה. - כן.‬
‫תקשיב, רק אל תנהג חצי שעה, טוב?‬
‫- לא, לא אנהג. - לא בא לי לעצור אותך.‬
‫- בטח. בסדר. - טוב. שמור על עצמך.‬
‫תודה.‬
‫עצור, עצור.‬
‫אלוהים!‬
‫ננסי, אל תתגנבי ככה.‬
‫נכון שזה מטורף?‬
‫זה מטורף. הלב שלי הולם.‬
‫תקשיבי, אני לא בעסק.‬
‫- מה זאת אומרת, אתה לא בעסק? - לגמרי לא בעסק, כי אני...‬
‫כן, יש לי דייט הערב. בכל אופן...‬
‫- מה? - אז צריך לבטל. כן.‬
‫יש לך דייט הערב?‬
‫אתה לא יכול לבטל?‬
‫יש הרבה דברים שאת לא יודעת עליי, ננסי.‬
‫כן, כך מתברר. כן. כלומר, חשבתי שזה...‬
‫זה לא מעניין יותר מאיזה...‬
‫דייט משעמם שאתה אפילו לא רוצה ללכת אליו?‬
‫כלומר, העניין הוא שאני...‬
‫היה שוטר במרפאה של פרד,‬
‫וזה ממש הלחיץ אותי.‬
‫כן, כי היו לי הרפתקאות עם החוק.‬
‫בסדר. טוב...‬
‫כולנו קיבלנו דוחות על מהירות מופרזת.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב, אני מבינה.‬
‫אתה...‬
‫לך...‬
‫לדייט המטופש שלך. אני מכירה אותה?‬
‫זאת לא מרי, המורה להיסטוריה, נכון?‬
‫לא, אין שום דייט, ננסי. המצאתי את זה.‬
‫מה?‬
‫כן, לא רציתי שתעריכי אותי פחות, אז...‬
‫דייב, אין לך סיבה לחשוש מזה.‬
‫באמת. בכלל.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫לעזאזל, תחזור הנה.‬
‫אלוהים.‬
‫כל כך הרבה על המכונית המחורבנת הזאת.‬
‫טוב.‬
‫אז...‬
‫אם את באמת עושה את זה, אז...‬
‫אז בואי פשוט... בואי נעשה את זה. אני איתך.‬
‫טוב, אני בפנים.‬
‫אני אשמור. בהצלחה.‬
‫לעזאזל.‬
‫רגע, אז הם כמו קלפים עגולים?‬
‫כן, אבל נלחמים איתם.‬
‫וכל אחד מקבל סוג אחר?‬
‫כן. ויש קלפים מבריקים כאלה.‬
‫הם נדירים מאוד.‬
‫הם שווים משהו כמו 500 דולר.‬
‫- לקלף אחד? - כן.‬
‫אם תשיג אחד כזה, תוכל לשלם על ארוחת הערב, נכון?‬
‫אני אוכל לקנות את המסעדה כנראה.‬
‫טוב. רק רגע, ילד.‬
‫- היי, גוון. - היי, פרד.‬
‫- היי. - סליחה שאני מפריעה מאוחר.‬
‫סליחה, אבל עדשת המגע לא יוצאת.‬
‫- אז העדשה עדיין בתוך העין? - ...שישי בערב.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫- תוכלו להגיע למרפאה? - נגיע בתוך עשר דקות.‬
‫- בסדר. נתראה שם. - אתה מציל אותי, פרד. תודה.‬
‫בסדר. חדשות רעות, האר.‬
‫ניקח את הביטרבאלן לדרך. אני צריך למהר למרפאה.‬
‫אני לא מבינה למה זה לא יכול לקרות בשעות העבודה.‬
‫אימא, כבר התנצלתי.‬
‫תרגיע עם החוצפה, אדוני. טוב?‬
‫גם הערב שלי נהרס.‬
‫ג'ן הייתה אמורה לבוא.‬
‫תכננתי לעזור לה עם שמיכת הטלאים לתינוק של גיסה.‬
‫עכשיו התינוק יישאר בלי שמיכת טלאים.‬
‫כן.‬
‫פרד. אוי, אלוהים.‬
‫- תודה, פרד. - היי, אין שום בעיה.‬
‫אתה כל כך מתוק.‬
‫לא. היי, מאט. מה שלומך?‬
‫תאמר שלום לד"ר ונדרגרוט.‬
‫טוב, בוא נטפל בך.‬
‫- אמרתי לו להחליף עדשות. - לא, אל תדאגי. זה קורה.‬
‫מה הוא עושה?‬
‫זאת הכניסה האחורית?‬
‫מעולם לא נכנסתי בה. מלהיב.‬
‫הפלתי את המפתח.‬
‫קדימה. ננסי, קדימה.‬
‫"לייסי אן, מלכת הבולוניה."‬
‫מלכת הבולוניה.‬
‫תעני כבר.‬
‫- היי. - היי, פרד כאן. צאי.‬
‫פרד כאן?‬
‫כן, צאי עכשיו.‬
‫- עכשיו? - עכשיו!‬
‫טוב.‬
‫- מכאן. - קדימה, מאט. אין לנו לילה שלם.‬
‫- לא. - לא.‬
‫תסתכל ישר אליי.‬
‫אלוהים.‬
‫טוב, נראה שהכול בסדר, והעדשה...‬
‫זה נראה לך בסדר?‬
‫סליחה, גוון. תני לי שנייה.‬
‫למה לא נשארת עם המשקפיים וזהו?‬
‫- זה היה בגלל בחורה? - אימא, די.‬
‫קדימה. מהר.‬
‫וואו. אלוהים.‬
‫תני לי יד.‬
‫כן.‬
‫וואו.‬
‫אז תרכיב את המשקפיים, קח את הטיפות והכול יהיה בסדר, טוב?‬
‫טוב. תודה.‬
‫מקווה שלא חזרת מוקדם בשביל זה.‬
‫אני יודע שננסי ציפתה בקוצר רוח לנסיעה שלכן.‬
‫ל"זינגרמן", עם ננסי?‬
‫כשהדלק עולה 66 סנט לליטר? לא, תודה.‬
‫אוקיי. נראה שהיה איזה בלבול,‬
‫- אם כך. כן. - כן, נראה לך? "זינגרמן"? בחיי.‬
‫אני חייבת לספר לג'ים. זאת בדיחה טובה. בוא נלך.‬
‫- תודה. תאמר "תודה". - בבקשה.‬
‫- תודה, ד"ר ונדרגרוט. - בבקשה.‬
‫ביי, פרד. תאמר "ביי". תודה.‬
‫בסדר.‬
‫- אז ביי. - ביי.‬
‫רגע.‬
‫- מהר. - שנעצור רגע ונחשוב...‬
‫שתוק.‬
‫בני זונות. בסדר. חכי רגע.‬
‫מה? מה קורה? לאן אתה הולך?‬
‫תיזהר!‬
‫חושב שרוצים אותך כאן?‬
‫סקוויגס גרומן, אתה חושב שאני לא יודע שזה אתה?‬
‫כן, אתה לא יודע על מה אתה מדבר, הומו.‬
‫אני יודע דבר אחד. אני אקרע לך את הצורה.‬
‫לך תזדיין!‬
‫דבר באנגלית!‬
‫תעשה משהו. הוא הורג אותי.‬
‫כדאי שתיזהר, אוכל שעועית צבוע.‬
‫שון, אתה מה-זה מושעה, בנאדם.‬
‫- חזק יותר. - לך תזדיין, דלגדו!‬
‫תחזור למקסיקו. אל תיגע בנשים שלנו.‬
‫זה יפה מאוד, שון. תודה.‬
‫לימדת אותו את זה בזמן שנתת לו מכות?‬
‫בהולנד לא אוהבים מקסיקנים.‬
‫פאק!‬
‫זה היה כל כך...‬
‫היית כל כך גברי.‬
‫לא, אסור לנו לעשות את זה, ננסי. לא.‬
‫- לא, תפסיקי. - אתה תרשה לו,‬
‫לזבל הגזען הזה, לומר לך מה לעשות?‬
‫אני ארשה למצפון שלי לומר לי.‬
‫- כן! - כמו שהייתי צריך לעשות מתחילה.‬
‫לא.‬
‫את נשואה.‬
‫והשגת ראיות עכשיו, נכון?‬
‫התמונות שרצית, או מה שזה לא יהיה. אז פשוט תעזבי אותו.‬
‫או שלא!‬
‫אני רוצה להיות איתך, ננסי, אבל לא ככה. לא.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫- אני לא יכולה, אתה יודע... - את יכולה. את פשוט לא רוצה.‬
‫- אני לא יכולה. - לא.‬
‫בגלל הארי. הוא לעולם לא יסלח לי.‬
‫- הוא לא יסלח. - זה לא בגלל הארי. זה בגללך.‬
‫זה בגלל הבית היפה שלך, המכונית היפה.‬
‫הספסל שלכם בקדמת הכנסייה.‬
‫ארוחות הפנקייקס שלכם.‬
‫את רוצה את כל זה ואת רוצה קצת התרגשות מהצד,‬
‫בחור חום שאפשר לשחק איתו.‬
‫אבל אי אפשר לקבל הכול, ננסי. לא!‬
‫ולך זה לא עולה כלום.‬
‫כלומר, זה אני! מה עם הכבוד העצמי שלי?‬
‫אני...‬
‫אם את רוצה את זה,‬
‫פשוט תתחייבי. בסדר?‬
‫אני לא יודע, פשוט...‬
‫אחרת...‬
‫אני מצטערת.‬
‫טוב.‬
‫בסדר, בואי נתראה בבית הספר, טוב?‬
‫אימא, תתעוררי.‬
‫תתעוררי.‬
‫היי.‬
‫ישנונית.‬
‫אני הולך לעבוד קצת במחסן.‬
‫כן.‬
‫איפה הארי?‬
‫הארי כבר התחיל. הוא מאחורה.‬
‫- כן. בסדר. - כן.‬
‫היי.‬
‫איך היה ב"זינגרמן"?‬
‫בסדר.‬
‫כן, קניתי להארי קצת טראפלס, אבל גוון אכלה אותם בדרך.‬
‫אני כל כך עייפה.‬
‫אני רואה שתי משיכות מזומן מכספומטים וחיוב אחד‬
‫- בסך 300 דולר ו-70 סנט... - שלוש מאות.‬
‫...ב"תכשיטי ג'נסן", גרנד ראפידס.‬
‫"תכשיטי ג'נסן".‬
‫בסדר, וכתוב שם משהו על זה שהוא קנה תכשיט לפילגש שלו?‬
‫לא, אני לא רואה את זה על הצג, גברתי.‬
‫בסדר. הכול טוב.‬
‫- תודה. ביי. - תודה...‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫מ"ג'נסן".‬
‫יש לה מנעול טוב.‬
‫את יודעת, ננסי, חשוב לי‬
‫שתרגישי מוגנת פה,‬
‫בבית שלנו,‬
‫במשפחה שלנו.‬
‫מצאתי את זה אתמול בערב במרפאה שלי,‬
‫כשגוון הביאה את הבן שלה.‬
‫את זוכרת שקצת אחרי שהתחתנו‬
‫היינו רבים על שטויות?‬
‫ואחר כך למדנו להניח לדברים,‬
‫והמצב נהיה טוב?‬
‫למדנו לסמוך זה על זה.‬
‫נכון?‬
‫אז אני לא אשאל.‬
‫אני פשוט אתקן את הצמיד.‬
‫אני אחזיר את המצב לקדמותו.‬
‫רק אם את חושבת שאפשר.‬
‫- כן. - כן?‬
‫כן, פרד.‬
‫אני רוצה.‬
‫אני באמת רוצה.‬
‫מצאתי אותו.‬
‫כן. איפה הוא היה?‬
‫בין הכפתורים.‬
‫- כן. - אני...‬
‫- כן. - אני מצטערת, פרד.‬
‫אני אשתפר. אני אהיה...‬
‫אני פשוט... אני אהיה יותר טובה ממה שהייתי. אני...‬
‫אני אהיה הרעיה שאתה ראוי לה.‬
‫ואני אעריך את מה שיש לי.‬
‫ואני אאמץ גישה של הכרת תודה.‬
‫מעומק הלב של ג'יל ושלי,‬
‫אנחנו אסירי תודה על העזרה שלך ושל ננסי. באמת.‬
‫- לא, באמת עזרתם... - לא, שמחנו לעזור. לא.‬
‫- הארי, תודה רבה. - עוד מישהו רוצה?‬
‫- קיבלנו הרבה יותר עזרה... - קחי גם את זה.‬
‫אבא?‬
‫בתיאבון.‬
‫- אבא. - כן?‬
‫- מתי נאכל? - אתה רעב?‬
‫בבקשה תגידו לי שהארי ירקוד ב"שעת הצבעונים" השנה.‬
‫תיראה נאה כל כך.‬
‫הכומר בוב אמר שריקוד הוא השטן, לא?‬
‫לא ריקוד הולנדי, טיפשון.‬
‫רק כל הסוגים האחרים.‬
‫הביטרבאלן שלך.‬
‫בתיאבון.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫- דייב... - אני יודע.‬
‫אני יודע שזה לא פשוט.‬
‫- אני מצטער, ננ... - אני אעזוב אותו, דייב.‬
‫- באמת. - ננסי...‬
‫- אני לא חושב... - אעזוב.‬
‫אני לא יודע אם...‬
‫החיים שלי הם כמו... כמו פחמן חד-חמצני.‬
‫הם כל כך מנומנמים ונוחים,‬
‫ואני אפילו לא מרגישה שאני נחנקת, ואני...‬
‫כן, אבל את מכירה את העיר הזאת.‬
‫אם תעזבי אותו כדי להיות איתי, האנשים פה יהרסו אותנו.‬
‫אבל לפחות נחיה באמת, לא רק נתקיים.‬
‫כן, אני מבינה. אני פשוט...‬
‫דייב?‬
‫דייב, אתה שם?‬
‫כן, כן, סליחה.‬
‫כן, אני כאן.‬
‫- ננסי? - כן.‬
‫ואם תאבדי את הארי?‬
‫אני לא אאבד את הארי. אני אימא שלו.‬
‫כן, ופרד אבא שלו.‬
‫פרד הוא דיאקון בכנסייה. הוא עמוד תווך בקהילה.‬
‫תראי את הארי פעם בחודש אם יהיה לך מזל.‬
‫אבל אני חושב שיש רק דרך אחת לוודא שזה יצליח.‬
‫איך?‬
‫הנסיעה של פרד.‬
‫אני אסע אחריו לגרינוויל.‬
‫אקח מצלמה, כמו בלש פרטי כזה.‬
‫אשיג הוכחות שהוא בוגד.‬
‫טוב, אבל זה קצת מסוכן.‬
‫כן, אבל אם אשיג תמונות שלו עם איזו מופקרת?‬
‫אז אנו נקבע את התנאים.‬
‫הוא יצטרך להסכים למה שאנחנו נחליט.‬
‫אני בטח לא אתן לך לעשות את זה לבד.‬
‫תקשיב לאבא שלך. היי.‬
‫- מה? - היי, חובב מוזיקה.‬
‫בסדר. בואי נתחלף.‬
‫- ביי, אבא. - ביי, חבר. תשמור על אימא.‬
‫- ביי, מותק. ביי. - ביי.‬
‫כל סוג של משקה מוגז שתרצה.‬
‫תיהנה בבית הספר, טוב?‬
‫- היי, ננס. - תודה, פאם. הצלת אותי.‬
‫- זה רק עניין רפואי קטן, אז... - מותק, זה המעט שאני יכולה לעשות.‬
‫והבנים ייהנו יחד.‬
‫היי, אני אתפלל עלייך.‬
‫- יופי. תודה. - כן. בסדר.‬
‫ביי. כן.‬
‫אני לא מאמינה שאנחנו עושים את זה. ואתה?‬
‫הייתי צריכה להכין לנו אוכל בריא, אבל לא יכולתי.‬
‫לא הצלחתי להתרכז, אתה מבין?‬
‫- כן. - הנה הוא.‬
‫בסדר. מה נעשה?‬
‫בואי נירגע. בואי פשוט נירגע.‬
‫אני לא יודעת למה אני לוחשת.‬
‫בסדר.‬
‫- אתה מוכן? - כן.‬
‫זה די מלהיב, למען האמת.‬
‫- מהר! - בסדר.‬
‫- תחגור חגורת בטיחות. - אני חושב שהוא ראה אותך.‬
‫מה? לא.‬
‫בסדר.‬
‫הנה הוא.‬
‫תתכופף.‬
‫- הוא יוצא. - בסדר.‬
‫פרד, מה אתה זומם?‬
‫צריך לראות מה יש בשקיות.‬
‫בסדר, אני אברר מה מספר החדר.‬
‫לך. אני אעשה את הקטע של האישה כדי להשיג את המפתח.‬
‫תזכור. אתה מתקשר אליי כשהשטח פנוי.‬
‫בסדר.‬
‫מפרד: אני בחדר 307. בצד השקט של הבניין. מתגעגע. נשיקות‬
‫יש.‬
‫הוא למטה.‬
‫בסדר. תתקשר אליי ברגע שהוא יצא.‬
‫קיבלתי.‬
‫אעשה הכול למען אהבה‬
‫אבל לא את זה‬
‫לא, לא אעשה את זה‬
‫אעשה הכול למען אהבה‬
‫כל דבר שחלמת עליו...‬
‫אתה יודע, מעולם לא...‬
‫להיות אופטומטריסט מעולם לא היה החלום שלי.‬
‫אבל כן, ההורים אמרו,‬
‫"אנשים צריכים ללעוס וצריכים לראות. תבחר אחד מהם."‬
‫אז אופטומטריה עדיפה על רפואת שיניים, נכון?‬
‫לגמרי.‬
‫ואשתי, אתה יודע, כשפגשתי את אשתי,‬
‫היה לה מרץ כזה ו...‬
‫כן, לרגע חשבתי שאולי נסתלק,‬
‫שאעזוב את החיים הישנים שלי ואפתח דף חדש ו...‬
‫אתה מבין?‬
‫למשל... לא יודע, שניסע לאירופה.‬
‫מה?‬
‫אז אני מבין שלא נסעת לאירופה.‬
‫לא.‬
‫- אני חושב שהיא אהבה את היציבות שלי. - תודה.‬
‫כי אני בחור שאפשר לסמוך עליו אז...‬
‫שזאת בדיחה די אכזרית אם חושבים על זה, אבל...‬
‫פפ-פרוני חטיפי בשר מיובש שכלבים אוהבים‬
‫"פפ-פרוני"? מה? זה מוזר.‬
‫כל עוד הגלגלים מסתובבים...‬
‫אז לילה טוב.‬
‫- כן, בהצלחה עם האישה. - תודה.‬
‫תהיי בטוחה שאני אעשה הכול למען האהבה...‬
‫- היי. - היי.‬
‫- היי. - היי. אוקיי.‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫- כן. - באמת?‬
‫כן. שב. בוא נשתה משהו, קדימה.‬
‫- לא, אני צריך לישון. - שב. אני מזמין.‬
‫נו, קדימה. עוד אפלטיני לחבר שלי, בבקשה.‬
‫תיהנה מהערב, אבל אני צריך...‬
‫בחייך, אתה תעשה לי טובה גדולה. אני מרגיש פה ממש בודד.‬
‫- נפגשנו? - שב. בוא נשחרר את האני האמיתי שלך.‬
‫את האני האמיתי שלי. אתה יודע, הלילה, כאן.‬
‫בסדר. אני חושב שהתבלבלת, חבר.‬
‫- אני נשוי. - לא. סליחה. לא התכוונתי לזה.‬
‫- לא, זה בסדר. לילה טוב. - סליחה אם זה נשמע ככה.‬
‫- אל תדאג. לא התכוונתי. לא. היי! - לא, זה בסדר. לילה טוב.‬
‫את יכולה לדאוג שהכול יהיה קצת פחות קר? אני יכול לעשות...‬
‫טוב.‬
‫צדקתי. תראה את זה.‬
‫אזיקים ותחתונים ו...‬
‫"פפ-פרוני"?‬
‫אולי יש לו איזה קטע קינקי.‬
‫אני לא יודעת. כלומר, אתה מאמין?‬
‫פרד הוא כמו איזה... יצור מוזר.‬
‫או, וואו.‬
‫מלון סטטלר פלאזה‬
‫אוי, לא. כל כך מביך.‬
‫את יודעת מה נהדר?‬
‫- מה? - זאת הפעם הראשונה שאנחנו מתעוררים יחד.‬
‫ישנת?‬
‫לא. לא כל כך.‬
‫אני צריכה לאסוף את הארי.‬
‫מה השעה? אני מאחרת.‬
‫- אני מאחרת. - לא, אי אפשר לעזוב בלי הוכחה.‬
‫יש לנו הוכחה.‬
‫- נכון? יש לנו. - אלה סתם תמונות של...‬
‫של אזיקים וחטיפים לכלבים. צריך הוכחה ממשית.‬
‫תקשיבי, ננסי, אני רוצה להיות איתך.‬
‫אני רוצה שזה יהיה נקי. אני רוצה שזה יהיה טוב.‬
‫ולשם כך צריך ראיות מצולמות חד-משמעיות.‬
‫ואני אשיג אותן.‬
‫בסדר.‬
‫אני אשיג אותן.‬
‫אני אגיע לפני ארוחת הערב. אני ממש מצטערת.‬
‫יופי. את מצילה אותי.‬
‫ביי.‬
‫ידעתי. זיינת את מלכת הבולוניה.‬
‫ייל, מישיגן פסטיבל בולוניה, יולי‬
‫הרטנט 599 שדרות מקורניי 555-0034‬
‫- הלו? - אפשר לדבר עם לייסי הרטנט?‬
‫- זאת מתיחה? - לא. למה?‬
‫אני חברה ותיקה שלה ופשוט לא דיברנו הרבה זמן,‬
‫ואני מאוד רוצה לחדש את הקשר איתה.‬
‫אוי, אלוהים. גברת, את לא קוראת עיתונים?‬
‫לא. לא את העיתונים בייל.‬
‫קודם כול, לייסי הרטנט נעלמה לפני כמעט שלוש שנים.‬
‫היא נעלמה?‬
‫- כן, כלומר... - מה?‬
‫רק קראתי על זה בעיתונים.‬
‫הם מצאו... מצאו גופה.‬
‫אני מצטער שאני הוא זה שמספר לך את זה על החברה שלך,‬
‫אבל נראה שלייסי נרצחה.‬
‫- הלו? - בסדר.‬
‫תודה. ביי.‬
‫"פישר".‬
‫שדרות פישר שינויים‬
‫אזורי מיקוד.‬
‫נמצאה גופתה של אחות מייל‬
‫פעילה ממדיסון נרצחה הקהילה זועמת, מחפשת תשובות‬
‫היי!‬
‫כן, סליחה שאיחרתי.‬
‫פשוט חשבתי...‬
‫לא משנה.‬
‫היי, חברים. קח חטיף, חמוד.‬
‫תפסתי אותך.‬
‫בלבול ברשויות לנוכח שרשרת רציחות נמצאה גופת אישה מגרנד ראפידס‬
‫בת 23 נדקרה למוות‬
‫הרצח בשדרות פישר לא פוענח‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫קדימה, דייב.‬
‫תענה, תענה, בבקשה.‬
‫לא!‬
‫היי.‬
‫אז אתה כן מכיר את אשתי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני רק...‬
‫אוי, שיט!‬
‫דייב, תגיד לי שזאת טעות, נכון? אני לא יכולה...‬
‫למה אתה לא עונה?‬
‫דייב, אתה בסדר?‬
‫ננסי, זה אני.‬
‫תודה לאל. תיכנס.‬
‫תאמר לי שאני טועה. תאמר לי שהוא לא פוגע באנשים.‬
‫תאמר לי שפרד לא... שהוא לא עושה את זה.‬
‫- הוא רק מנהל רומן, נכון? - ננסי...‬
‫- תאמר לי שאני טועה... - אני מצטער.‬
‫- ...שהוא לא פוגע... - את לא טועה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, תאמר לי שטיפלת בזה?‬
‫- תאמר לי שאני מוגנת... - את מוגנת. כן.‬
‫את מוגנת, ננסי.‬
‫- מה? - את בהחלט מוגנת.‬
‫- טוב. - כן, טיפלתי בזה.‬
‫- איך טיפלת בזה? - את מוגנת כי הוא לא יחזור.‬
‫- לא. - איך טיפלת בזה?‬
‫- איך? - בסדר, אז...‬
‫- איך? - אז...‬
‫התעמתי איתו.‬
‫הראיתי לו את התמונות ואת הראיות,‬
‫ואמרתי לו שאם הוא לא ייעלם,‬
‫לתמיד, אני אגלה הכול.‬
‫- אמרת את זה? - והוא הסתלק.‬
‫- ננסי, הוא הסתלק. - מה הוא...‬
‫- הוא הסתלק? - הוא הסתלק.‬
‫- פרד הסתלק. - כן.‬
‫בואי ניקח את המזוודות שלנו.‬
‫בואי נארוז מזוודות ו... שלושתנו, ובואי נעזוב.‬
‫- למה לא? כן. - אני לא יכולה להיעלם.‬
‫אני אדם מוכר.‬
‫אני לא יכולה, דייב. זה יהיה...‬
‫לא, אני צריכה להישאר ל"שעת הצבעונים"‬
‫- ולכל השאר. - מה?‬
‫אם מישהו יחשוד במשהו, וזה יתגלה,‬
‫החיים של הארי ייהרסו.‬
‫- גם שלנו. - ננסי, לא. אני חושב...‬
‫חייבים להישאר ל"שעת הצבעונים", דייב. חייבים.‬
‫אני יודעת שזה נשמע מטופש,‬
‫אבל פרד הסתיר את זה שנים, נכון?‬
‫אז אנחנו נמשיך להסתיר את זה. זה מה שנעשה.‬
‫לא ניתן לזה להיחשף.‬
‫נתאפס, נעבור את "שעת הצבעונים",‬
‫ואחר כך נצא לחופשה ארוכה מאוד יחד.‬
‫- רק "שעת הצבעונים". - "שעת הצבעונים".‬
‫לא. לא!‬
‫ייתכן שהוא יתעכב בעבודה.‬
‫הוא הבטיח שיבוא.‬
‫אנחנו לא תמיד מקבלים את מה שאנחנו רוצים, נכון?‬
‫בסדר, האר. תסתכל אליי.‬
‫ולחייך.‬
‫עוד אחת.‬
‫שלום לך. היי.‬
‫ננסי! ננס! לכאן!‬
‫שמרתי לך מקום, אחותי.‬
‫יופי.‬
‫- היי, ג'ים. - היי, ננסי.‬
‫אז הארי בטח מאושר שאבא שלו חזר למופע הגדול, לא?‬
‫בעצם פרד עדיין לא חזר מהנסיעה שלו, אז...‬
‫זה מוזר. הייתי בטוחה שראיתי אותו.‬
‫ג'ים. ראית את הדוקטור, נכון?‬
‫- כן, ראיתי אותו. - כן.‬
‫ראית אותו?‬
‫- כן, שם. בסביבה. - אני חושבת.‬
‫לא.‬
‫היי, אני נשבעת.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫ברוכים הבאים‬
‫ברוכים הבאים להולנד, מישיגן‬
‫מוצץ זין דפוק!‬
‫- אלוהים אדירים, אדוני. דבר יפה! - סליחה, אימא.‬
‫- תביא לי מפית. - אין לי.‬
‫תראה, שפכת שתייה על כל המפשעה שלך.‬
‫כל הכבוד, הארי.‬
‫הוא היה נהדר.‬
‫ננס, לאן את הולכת?‬
‫רק לחפש את הארי.‬
‫היי.‬
‫דייב! איפה הארי?‬
‫- יש לך אקדח... - פרד כאן, ננסי.‬
‫- איפה? - פרד כאן.‬
‫- פרד כאן. הוא... - איפה?‬
‫- הוא היה כאן. - הארי!‬
‫צריך ללכת. ננסי, בואי. צריך לזוז.‬
‫עזוב את היד שלי או שאני אצרח.‬
‫עזוב.‬
‫הארי, בוא. בוא.‬
‫- מה קורה? - שום דבר. אנחנו רק... בוא אחריי.‬
‫אימא, לאן נוסעים?‬
‫אנחנו נוסעים למקום שאוכל לחשוב בו. אני צריכה לחשוב רגע.‬
‫אימא, מה קורה?‬
‫אימא.‬
‫עשיתי משהו לא בסדר?‬
‫לא, לא עשית שום דבר רע.‬
‫אתה מושלם, אמרתי לך, הארי.‬
‫- מושלם. - אבל זה לא מסביר שום דבר.‬
‫איפה אבא?‬
‫למה באנו לכאן?‬
‫- למה את לא יכולה לדבר איתי? - הארי, אתה צריך לסמוך עליי.‬
‫בוא הנה, הארי. מהר.‬
‫- ננסי! - בוא הנה.‬
‫- ננסי, תפתחי לי. - מה קורה?‬
‫אני צריכה לטפל במשהו. תישאר כאן, בסדר?‬
‫- אל תעזבי אותי. - אני לא עוזבת אותך.‬
‫יהיה בסדר. בסדר. אני רק...‬
‫לא משנה מה תעשה, אל תצא מהחדר, טוב?‬
‫- ננסי! - אני אוהבת אותך.‬
‫- גם אני אותך. - תפתחי את הדלת.‬
‫ננסי, תני לי להיכנס.‬
‫פרד בא לכאן.‬
‫הוא בא לכאן והוא בא לפגוע בך. אז בבקשה, רק...‬
‫באמת ניסיתי להגן עלייך, ננסי.‬
‫- לא נכון. - ניסיתי לומר לך.‬
‫תקשיבי...‬
‫ננסי, אני...‬
‫ראיתי את זה קורה.‬
‫האישה המסכנה, הוא פשוט היה...‬
‫הוא פשוט...‬
‫היה דם בכל מקום.‬
‫הוא ניסה להרוג אותי.‬
‫רק הגנתי על עצמי.‬
‫חשבתי שהוא מת.‬
‫ננסי, בבקשה, רק... תפתחי את הדלת, בבקשה.‬
‫למה שיקרת לי?‬
‫אני יכול להסביר?‬
‫שיקרת לי. אתה לא...‬
‫הוא מת, ננסי. ראיתי אותו. הוא טבע.‬
‫ראיתי אותו.‬
‫חייבים לספר הכול.‬
‫אני מצטער. אני אתקשר למשטרה.‬
‫- אסור לך. - כן.‬
‫לא, אסור לך. לא.‬
‫- תני לי. - אנא, דייב.‬
‫- תני את הטלפון. - דייב, לא. אתה תהרוס להארי את החיים.‬
‫- גם לעצמך. בבקשה. - תני את הטלפון, ננסי.‬
‫- אני לא יכולה. - תני לי!‬
‫- לא, אני לא... - תני לי!‬
‫לא!‬
‫אוי, לא!‬
‫- אתה בסדר? - אני בסדר.‬
‫- דייב, אתה בסדר? - כן, אני בסדר.‬
‫- כן. - אני בסדר.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫זה כל מה שחשוב, שאנחנו יחד.‬
‫- כמובן. - כן.‬
‫כן, מלא כלבים, ננסי.‬
‫- כל כך הרבה כלבים, ננסי. - כלבים?‬
‫- על כל השטיח. - לא. איפה?‬
‫מה? כלבים? אין שום כלבים.‬
‫הם היו בכל מקום.‬
‫כן.‬
‫- אלוהים. לעזאזל. - מה?‬
‫אני מצטערת, דייב.‬
‫לא.‬
‫זה בסדר. אני אתקשר ואשיג לך עזרה עכשיו, טוב?‬
‫- בסדר. - אל תזוז, טוב?‬
‫- יהיה בסדר, כן. - כן, אנחנו נפתור את זה.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫הארי?‬
‫- הארי! - יהיה בסדר.‬
‫הארי, מותק!‬
‫האר.‬
‫הארי?‬
‫האר. הארי!‬
‫הארי!‬
‫האר. הארי.‬
‫אז קח את אלה וחכה במכונית.‬
‫- טוב? קדימה. - טוב.‬
‫הוא יפגוש אותנו ברכב.‬
‫בואי לכאן ותשטפי את עצמך.‬
‫בואי.‬
‫אני מאוכזב ממך, ננסי.‬
‫את יודעת כמה קשה עבדתי כדי להגן עלייך ועל הארי?‬
‫מכל זה? מכל הבלגן הזה?‬
‫כל השנים?‬
‫בלי מעידה, אפילו לא אחת.‬
‫מעולם לא עברתי את הגבול.‬
‫אבל את כן.‬
‫תנגבי את הפנים שלך, לעזאזל.‬
‫את נראית זוועה.‬
‫את יודעת, אני חושב שזה יכול להיות‬
‫ממש-ממש טוב בשבילנו עכשיו, ננסי.‬
‫כי אנחנו ביחד בעסק הזה, נכון?‬
‫כלומר, באמת נוכל לתפקד כמו צוות שוב.‬
‫ואת יודעת,‬
‫זה לא אני האמיתי שעושה את הדברים האלה.‬
‫אני האמיתי נמצא כאן, איתך ועם הארי.‬
‫ממש כמו שאת האמיתית נמצאת עכשיו כאן איתי‬
‫ולא בחדר ההוא במלון, נכון?‬
‫- אלוהים. - נכון?‬
‫פרד, הוא שם.‬
‫בעלך האוהב יסדר הכול, כאילו כלום לא קרה.‬
‫בסדר?‬
‫נכון שיש לך מזל?‬
‫אבל לפני כן אנחנו ניכנס למכונית,‬
‫אנחנו ניסע הביתה‬
‫ופשוט נלחץ על כפתור האיפוס.‬
‫נכון?‬
‫איפוס.‬
‫בואי.‬
‫טוב. תיכנסי למכונית.‬
‫אימא, את בסדר?‬
‫היי, חבר. היי.‬
‫היית מצוין היום. הייתי גאה בך מאוד.‬
‫את בסדר, אימא?‬
‫- זה דם? - אימא בסדר. נכון, ננס?‬
‫בסדר, כולם לעלות לוונדרגרוט אקספרס.‬
‫בואו נלך ל"שעת הצבעונים" שלנו.‬
‫הארי לא חגור.‬
‫הוא לא חגור.‬
‫מה זאת אומרת, לא חגור?‬
‫הוא בן 13, הוא לא צריך להיות חגור.‬
‫- עצור את המכונית, בבקשה. - ננסי.‬
‫- עצור את המכונית. - ננסי, תפסיקי!‬
‫- קדימה, רוץ. הארי, רוץ עכשיו! - הארי! היי!‬
‫הארי, תחזור לכאן מיד!‬
‫- הארי! - רוץ! תמשיך לרוץ!‬
‫- הארי! - רוץ!‬
‫היי.‬
‫נן.‬
‫מותק, זה לא צעצוע.‬
‫לא.‬
‫מה תעשי, ננס?‬
‫מה את חושבת שיקרה?‬
‫אם לא אהיה כאן כדי לטפל בדברים, החיים שלך יתפרקו.‬
‫כלומר, הארי יהיה יתום‬
‫וכנראה יסבול מהתעללות באיזה בית אומנה.‬
‫תפסיק כבר!‬
‫בואי נלך הביתה‬
‫ונפתור את זה, טוב?‬
‫אתה לא תשים אותי באחד הבתים הקטנים והדפוקים שלך!‬
‫לא יקרה!‬
‫תמיד התנהגתי אלייך רק באהבה, ננסי.‬
‫אבל זה באמת מגיע לך.‬
‫אימא? אימא!‬
‫הארי!‬
‫אבא, תפסיק.‬
‫תעזוב אותה!‬
‫הארי, זה בסדר.‬
‫- הארי, זה בסדר. - אימא.‬
‫זה בסדר, הוא איננו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫דייב?‬
‫רציתי להאמין שאני גר במקום הכי טוב בעולם.‬
‫הולנד, מישיגן.‬
‫היו ימים שבהם הכול נראה כמו חלום.‬
‫- האנשים, הצבעונים, טחנת הרוח. - ...הצבעונים, טחנת הרוח.‬
‫זה היה מושלם.‬
‫כשהגעתי לכאן,‬
‫- פחדתי. - פחדתי.‬
‫- הייתי מבולבל. - לא יכולתי לתת אמון באף אחד.‬
‫- גם בעצמי. - גם בעצמי.‬
‫ואז הכרתי את דייב.‬
‫הכרתי את ננסי.‬
‫- הוא פקח את עיניי. - היא ממש ראתה אותי.‬
‫ביחד הרגשנו מוגנים.‬
‫- מוגנים ושמחים. - מוגנים ושמחים.‬
‫סוף סוף ראיתי פתח יציאה.‬
‫אבל לפעמים אני תוהה...‬
‫אני תוהה...‬
‫- זה קרה בכלל? - זה קרה בכלל?‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות דניאלה מגדל‬