Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Ettekö ymmärrä, ettei meitä suunniteltu juoksemaan?
Vauhtia, Hugo. Kunto kasvaa ja elinajanodote pitenee.
Elinajanodotteeni todellakin lyhenee, ellen juokse.
Laskelmieni mukaan kuningas Zamban palatsi on tästä vasempaan.
Laskelmieni mukaan et osaa laskea.
Kiva. Sanokaa sitten, kun ne häipyvät.
En kestä tätä kauan!
Pysy siinä. - En aio liikkua.
Meri, merkistäni painat kaasua!
Oletko aivan varma? - Nyt!
Asia selvä. Valmistautukaa.
Voi ei.
Hienoa, Meri, Pidä minusta kiinni. - Miksi?
Olenko kuollut? Onko tämä taivas?
Hyi! Ei se ole taivas. - Oho, Zamban palatsi.
Kuninkaan, joka arvosti ruoanlaittoa eniten.
Nämä ihmiset menestyivät paremmin kuolemisessa.
Hänen maaginsa valmisti välineen, jolla pystyi syömään mitä tahansa.
Myrkytettyä tai pilaantunutta ruokaa ilman mitään haittaa.
Pyhä luha. Täytyy kiivetä. - Anna mennä. Odottelen täällä.
Voi, mitä turhia.
Hei, onko tuo ruoskani? - Rollo!
Näköjään muistat minut vielä, Meri. Vaikka jätitkin minut kuolemaan.
Mitä? Ei. Jätin sinut kyllä, mutta olit taatusti hengissä.
Totta, mutta etsiessäni keski-iän lähdettä ja siis aivan yksin -
putosin kuoppaan ja jäin ansaan viideksi vuodeksi.
Selvisin syömällä vain pieniä hyönteisiä ja toukkia.
Minut piti hengissä vain unelmani juuri tästä hetkestä.
Entä ne pienet hyönteiset ja toukat?
Keskeytin sinut. Kaasuta ne. - En ole latautunut vielä.
Uskomatonta, että tapaamme. Olen lukenut sinusta kaiken.
Olen muuten Kanakani. - Tiedän, kuka olet.
Olen lukenut sinun ja Merin urotöistä ja muusta. - Entä minä?
On Rollon aika palata valokeilaan. Varjoissa kyyhöttäminen saa riittää.
Ei muistella pahalla, Meri! Totut pian siihen, -
että päihitän sinut kaikissa aarteenetsinnöissä.
Rollo on palannut! - Sinä olet paras!
Miki ja Romu, nyt mennään. - Käskystä, pomo!
Aina ei voi voittaa. - Tämä on sitä monimutkaisempaa.
Kerrankin maa ei tärissyt. Ei ansoja tai tappavia kliseitä.
Se on ihan hyvä.
Uskomatonta, että olit Rollon ystävä. Hän oli yksi lempiseikkailijoistani.
Et halua olla hänen seurassaan aina.
Hugo, mikä tuo on? Onko se...
Hei, oletteko kunnossa?
Kaikki hyvin. Mitä tämä on? Pieniä kirjaimia?
Muistan nuo. Äitini valmisti niitä sekoittamalla ne...
Tulikuumaan tomaattikastikkeeseen! - Mitä kuvun alla on?
Onko siitä hyötyä? - 3 000 vuotta vanha täytetty tomaatti!
"Vain täysi vatsa pysäyttää yltäkylläisyyden virran."
En todellakaan syö tuota. - Tee se!
Jos se todella on pyhä luha, et edes huomaa mitään!
Pystyt siihen! Anna mennä!
Juuri noin!
Sulje silmät ja syö se!
Syö se!
Syö se nyt!
Ei hassumpaa.
Se ei toiminut! - Mitä? Vatsanihan on täysi.
Punnituskoneko? Nyt tajusin.
Se olikin painokysymys.
Pieni hetki.
Yrittäkää kestää! - Sinun tässä täytyy kestää!
Universumi yrittää kertoa meille, -
että seikkailemisen sijasta voisimme avata ravintolan.
Onko tuo vitsi? - Jatkamme tätä ikuisesti!
KANAKANI - JA MURMELIN SALAISUUS
He ovat palanneet!
Tulkaa!
Hei!
He ovat palanneet!
Kanakani!
Hän katsoi minuun! - Hänhän katsoi minua silmiin.
Kanakani!
Haluatko siis vaihtaa tämän ravintolaan?
Ehkä ravintola voi odottaa. Vähän aikaa.
Hei, isä! - Olet palannut, poikani!
Anna isällesi halaus. Miten meni?
Löysittekö pyhän luhan? - Sano sinä.
Uskomatonta!
Isä? Mikä hätänä?
Se on väärennös! Minulla on teille kolme sanaa. Ra-vin-tola.
Puhutaan tästä illalla.
Mitä tiedät murmelista, jolla on taaksepäin katsovat kasvot?
Se antaa kuulemma voiman muuttaa yhden asian menneisyydessä.
Se on yksi maailman voimakkaimmista esineistä. - Aivan.
Kauan sitten täällä hallitsi kuningatar Ingrid Päättämätön.
Hän lamaantui pelätessään tekevänsä vääriä päätöksiä.
Hän muisti, että murmelilla on kyky ennustaa tulevaa.
Kuten se murmeli, joka ennustaa kevään tuloa?
Hän päätti muuttaa sitä kykyä, jotta he voivat muuttaa mennyttä.
Kaikki murmelit pyydystettiin hänen kokeitaan varten.
Hän teki niitä vuosia ja onnistui lopulta.
Niin syntyi murmeli, jolla on taaksepäin katsovat kasvot.
Se muuttaa menneisyydestä jotain, mikä vaikuttaa nykyisyyteenkin.
Mitä kuningatar Ingrid muutti? - Se tässä onkin ironista.
Kun murmeli voi muuttaa menneestä vain yhden asian, -
menneisyydestä tuli hänelle pakkomielle.
Hän murehti jatkuvasti, mitä muuttaisi,
Lopulta hän tuli hulluksi -
eikä muuttanut mitään. Sitten murmeli katosi.
Isoisäni isänisä tallensi tarinan kuninkaalliseen arkistoon.
En ole koskaan lukenut murmelin legendasta.
Et niin, koska... varastin kirjoituksen.
Mitä? Varastitko sen?
Pelkäsin, että veljeni Arvid peruisi syntymiseni, -
jotta hänestä tulisi kuningas.
Vuosien aikana olen tutkinut tarinaa etsien vihjettä, -
joka paljastaisi murmelin sijainnin.
Tässä pergamentin palassa ei ole muuta kuin kolme reikää.
Olen yrittänyt kaikkea saadakseni lisätietoa.
Mitä sinä halusit muuttaa? - Haluan vain tuhota sen murmelin.
Menneen muuttaminen on vaarallista. Se voisi muuttaa maailmaamme.
Liköörikonvehtien katoaminen sopisi minulle.
Kuningatar Ingrid oli kuningas Zamban serkku.
Muistin sen, kun näin tämän symbolin luhan varressa.
Entä jos heidän aarteillaan on yhteys?
Tarkoitatko, että niiden kahden yhdistäminen voisi paljastaa...
Pergamentissa on kolme reikää. Tökkää se luha siihen!
Myönnä pois, että olet aivan innoissasi tästä. - En ikinä.
Voi tätä nuorisoa...
Joutilaiden käsien saari? - Kuulostaa rentouttavalta.
"Katso taivaan viime säteet, niin kaiken paljastuvan näet."
Vaikuttavaa, miten runot kestävät aikaa.
Opin tuomion hamsterista sen, että X kertoo aina paikan.
Enkä näe sellaista. - Se on totta.
En tiedä tuosta saaresta kuin sen, että Kari asuu siellä.
Hetkinen. Kari kartantekijäkö? - Sepäs sattui.
Toivottavasti hän voi auttaa meitä kartan kanssa. - Meitäkö?
Minun on aika palata eläkkeeltä ja lähteä kanssanne seikkailuun.
Varmistan, ettet ole liian ylimielinen.
Se olisi hienoa, jos vain pysyt kannoillamme.
Älä pelkää. Olen unohtanut enemmän kuin mitä te tiedätte.
Isännöin Zanubin diplomaatteja, -
mutta lähdemme matkaan heti sen jälkeen.
No niin. Onko kaikki valmista? - Todellakin, Kanakani.
Nostimme vaikeustasoa kuten pyysit. - Teimme siitä hankalaa.
Suosittelen varovaisuutta kaktuksen suhteen.
Se on todella paha. - Selvä.
Minne aiotte lähteä seuraavaksi?
Sori, mutta jos kerron teille, joudun tappamaan teidät.
Olihan se vitsi? - Nyt lähdetään.
Kanakani, minulla on asiaa. - Tiina, eikö niin? Hoidat arkistoja.
Anteeksi nyt, mutta on treeni kesken.
Asia on tärkeä. En tiedä, mistä aloittaisin.
— Kuten isä aina sanoo: "Alä mieti, vaan möläytä."
Olen sinun siskosi.
Keskeytetäänkö harjoitus? - Tuo taisi tarkoittaa kyllä.
En ole kuninkaan tytär. Isäni on sinun oikea isäsi.
Mitä tarkoitat? - Biologista isääsi.
Kuinka voisit olla siskoni? Et ole...
Kanakani? Totta, olet ainutlaatuinen.
Nuo höyhenet...
Minulla on sisko! On niin paljon kysyttävää!
Kerron ensin, miksi tulin. Tulen...
Tulemme kätketyltä saarelta kaukana täältä.
Vuosisatojen ajan olemme saaneet ravintomme elämänpuusta, -
mutta ajan myötä puu sairastui. Hedelmät ovat vähentyneet, -
ja kansaamme uhkaa tuho.
Kun synnyit, isämme ymmärsi erityisyytesi.
Hän oli varma, että elämänpuun pelastaa vain suuri seikkailija.
Kun hän kuuli suuresta seikkailijasta... - Isästäni.
Isämme halusi hänen löytävän sinut -
ja kasvattavan seikkailijaksi.
Vain sinä voit pelastaa meidät.
Meillä kaikilla on oma roolimme.
Opin toimimaan "tuolla jossain", eli saaren ulkopuolella.
Tullessani tänne kolme vuotta sitten en erottunut joukosta.
Oletko ollut täällä kolme vuotta? Etkä sanonut mitään.
En ilman suunnitelmaa. - Mitä suunnitelmaa?
Pitää löytää murmeli ja pelastaa puumme.
Olitko eilen kirjastossa?
Olen etsinyt tarinaa murmelista, mutta en ole löytänyt mitään.
Tarvitset kartan, jotta löydämme murmelin.
En voi varastaa isältäni. - Entä meidän isämme? Meidän kansamme?
Puhutaan isälleni. - Ei käy.
Kuningas sanoi, että murmeli on tuhottava...
Hei, Kanakani! - Hei, isä. Isukki.
Tässä on Tiina, hoviseikkailijoiden seuran arkistonhoitaja.
Se on ainoa kytkökseni häneen. Tapasimme juuri.
Ensimmäistä kertaa.
On kunnia tavata kuningas. Tulin vain esittäytymään Kanakanille.
Olen hänen suuri ihailijansa. - Hän olikin tekemässä juuri niin.
Vai niin. Hauska tutustua, Tiina.
Samoin. - Hei sitten!
En pysty tähän. - Sinun täytyy.
Henkemme riippuu sinusta. Olet ainoa toivomme.
Mikä on vialla, poika? - Ei mikään.
Liittyykö se jotenkin siihen arkistonhoitajaan?
Ei tietenkään. - Tiedäthän, että voit kertoa minulle kaiken?
Tiedän sen. Olen miettinyt...
Mitä olen sanonut miettimisestä? Sen kun möläytät, poika.
Murmeli, jolla on taaksepäin katsovat kasvot.
Onko mukaan lähtemisessäni jokin ongelma? - Ei ole.
Ehkä sitä ei pitäisi tuhota. Voisiko menneen muuttaminen olla hyvä juttu?
Ei. Se on liian vaarallista. - Mistä tiedät sen?
Minä vain tiedän. Miksi mennyttä pitää edes muuttaa?
Pelastamme ihmisiä. - Et tiedä yhtään, mistä puhut.
Anteeksi. Zanubien valtuuskunta on tulossa.
Hyvä on, tulen heti.
Unohda se ajatus, poika.
Oletko sinä siis valittu? Luulin, että aiemmin oli jo kliseitä, -
mutta tämä valittu-homma ylittää hurjimmatkin odotukseni.
Hugo! - Anteeksi.
Ei millään pahalla, mutta tämä kohokas on se oikea valittu.
Jos tämä sattuisi muille, keksisin letkautuksen.
Mikä on siis suunnitelma? - En halua valehdella isälleni.
Hän ei suostu käyttämään murmelia. Kansani on tuhon oma.
Päätätpä mitä vain, pysymme mukana. Vai mitä, Hugo? - Niinpä kai.
Jos lähdemme, sen pitää tapahtua tänä iltana.
Hyvä on. Teen eväsleivät.
Olet hippa! - Hippa!
Hippa! - Hippa!
Lopettakaa jo!
Anteeksi, pomo. - Aikalisä.
Selvisikö mitään? - Se kaupunki on mitä mahtavin lomakohde.
Tosi paljon tekemistä, esimerkiksi vilkas yöelämä.
Tarkoitin Kanakanin seuraavaa seikkailusuunnitelmaa.
Se onkin hyvä. - Tosi hyvä.
Muistatko, miten ällistyin, kun kuulimme sen?
Joo, olit ihan... - En näyttänyt tuolta!
Kyllä näytit. Minulla on valokuvamuisti!
Mitä hän etsii?
Murmelia, jolla on taaksepäin katsovat kasvot.
Näytit juuri tuolta! - Lähteekö Merikin mukaan?
Luulisin niin. He ovat enemmän sisarukset kuin ystävät.
Pelkkä "kyllä" olisi riittänyt.
Nyt kun mietin asiaa, tämähän on täydellistä.
Etsin murmelin ja muutan mennyttä niin, -
ettei Kanakani voi varastaa Meriä minulta.
Sitten olemme yhdessä. Ikuisesti!
Valmistelkaa ilmalaiva. Lähdemme heti. - Käskystä, pomo!
Älä ole liian ankara itsellesi. - Valehtelin isälle ja varastin.
Teit sen oikeista syistä. Kansamme tähden, sinun kansasi.
Onko tuo vitsi? - Ovatko he ystäviäsi?
Parhaat tuntemani seikkailijat. Luotan henkeni heidän käsiinsä.
Miksi otat tuon mukaan? - Neljä sanaa: pitkä matka, paha iskias.
Meri ja Hugo, tässä on Tiina, siskoni.
Teissä on samaa näköä. - Eikö olekin?
Eikö kukaan suvussanne ymmärrä sarkasmia?
Älä välitä. Hän on aina tuollainen. Astu laivaan, Tiina!
Annetaan hänelle tilaa.
Hugo! Sinun piti valvoa! - Nojatuoli on ihan liian mukava.
Mitä sinä teet? Älä nyt. Ehdin jo kiintyä siihen.
Vau! - Onko se kartantekijä tosiaan niin hyvä?
Kuulemani mukaan hän on paras.
En koskaan halunnut kartantekijäksi. Olin vain mieliksi äidilleni.
Olen aina halunnut miellyttää muita. Pysy paikallasi!
Täytin juuri 80 ja ajattelin: "Kari, on aika toteuttaa unelmasi."
Uskomattoman johdonmukaista.
Millaiset tatuoinnit teille tulee? - En osaa päättää.
Älkää huoliko hinnasta. Annan teille ystäväalennuksen.
Vau! Onpa anteliasta, -
mutta tarvitsemme apua sen toisen taitosi suhteen.
Pakko sanoa, että rintaasi sopisi upeasti käärmetatuointi.
Voin maksaa täyden hinnan, Kari. - Puhutaanko ensin kartasta?
Sopii! - Hyvä.
Se kuului kuningatar Ingridille... - Tunnistan hänen tyylinsä.
Mitä sinä teet? - Etsin haamumerkintöjä.
Tahallisia virheitä, jotka paljastavat aarteen sijainnin.
Murmeli on siis siellä, mitä kartasta puuttuu.
On selvää, kuka on fiksuin teistä.
Näettekö kukkulaketjun? Ne ovat Aurinkokellokukkulat.
Kello yhdeksän kukkula on poistettu.
Jos etsitte aarretta, se on takuulla täällä.
Kummallista. Tottumaton silmä ei tätä huomaisi, -
mutta tässä kartassa on toinenkin virhe. Sinne on haudattu jotain -
ei niin arvokasta. - Kiitos, Kari.
Tästä oli valtavasti apua. - Eipäs hoppuilla.
Mennään itse asiaan. Tässä on viimeisin luomukseni.
Mitä tämä on? En todellakaan maksa tästä. Ei se näytä rakkaaltani!
Se on Eveliinan näköinen. Et vain ymmärrä neroutta!
Niinkö? En taida olla ainoa, sillä muutkin asiakkaat häipyivät juuri.
Kanakani!
Huh, olipa tipalla. - Liiankin tipalla.
Tuo rakennus ei ollut tuossa tullessamme. - Hei.
Rollo! - Mitä sinä täällä teet?
Etsitte kuulemma murmelia. Siispä minäkin etsin.
Niinpä tarvitsen karttanne.
Kutsuin pari ystävääkin mukaan.
Pigmejä. - Tämä se vielä puuttui.
Tuohan on söpö.
Jos tämä koskee Santoro-jumalaanne, emme halunneet suututtaa häntä.
Emme vain halunneet päätyä tulivuoreen.
Hyvä yritys, Meri. - Mennään!
Tännepäin!
Hugo? - Auttakaa!
Tullaan!
Mitä me nyt teemme? - En tiedä.
Mikä suunnitelma! - Varo!
Ai! Mikä... - Hei! Herätys!
Mitä ihmettä te touhuatte siellä?
Tiina, tännepäin!
Hyppää!
Ai!
Tiina! Sattuiko sinuun? - Olen kunnossa.
Hei! Tämä ei jää tähän!
Hyvä on, sisään vain.
Vauhtia, Hugo!
Ovatko kaikki kunnossa? - Kyllä, kaikki hyvin!
Tarvitsemme suunnitelman. - Hyvä on.
Jos menemme ensin viidakkoon ja sitten...
Emme ehdi etsiä molempia aarteita ennen auringonlaskua.
Meidän täytyy hajaantua. - Mitä?
Me etsimme murmelin. - Mutta Meri ja Hugo...
He pärjäävät. Sanoit itsekin, että he ovat parhaat seikkailijat.
Vedät väärin! - Kilpesi on liian iso.
Kuinka sinä kehtaat? - Ei liian iso, mutta...
En halua puhua siitä. - Jäämmekin juuri kyydistä.
Täytyy hajaantua. - Hänellä on kai auringonpistos.
Menkää te itäpuolelle. Tavataan pohjoispuolen rannikolla.
Okei... - Mitä? Eikä ole!
Mikä on "okein" vastakohta? Ei okei!
Kanakani, meidän täytyy lähteä.
Muistuta, että poistan Kanakanin hätäyhteyshenkilöistäni.
Hän ei ikinä luovuta. Hugo, seuraa jokea. Tulen perästä.
Hauska vitsi, Meri. Hylätään Hugo jälleen kerran.
Meri?
Hoidetaan tämä.
Meri?
Okei. Mennään tänne, -
niin olemme kello yhdeksän kukkulalla ennen kello yhdeksää.
Sidon tuon paremmin. - Ei tarvitse.
Sain junioriseikkailijoissa muumiopalkinnon.
Sanoin, ettei tarvitse. - Anteeksi. Yritin vain olla -
veljellinen. - Kiva?
Kiitos. Se on kipeä, ei muuta.
Mehän jo melkein jatkamme toistemme lauseita.
Sitä minäkin... mietin. - Mietin.
Toivoin aina, että se olisi tällaista. - Mikä?
Kun kuulisin, että minulla on sisko tai veli.
Kerro lisää perheestämme. Vaikka isästämme.
Hänen nimensä on Grong. Hän on mahtava johtaja.
Entä sitten äitimme? - Hänen nimensä...
Hänen nimensä oli Elora. - Oli?
Ymmärrän.
Minne olet menossa, hiirulainen?
Ilman jalkojasi et varmaan kovinkaan kauas.
Mestarisi koulutti sinut hyvin. Mitä minä höpötän? Minähän olin mestarisi!
Haluatko tämän? Tule hakemaan.
Miten sinä... - Miten?
Kun jätit minut kuoppaan, myrkky- kaasut tekivät minut immuuniksi.
Tuoksuillesi. - Hyvä on, sinä voitit. Ota se.
Mitä? Joko sinä luovutat?
Eipäs hoppuilla. Homma on kesken.
Miksi luulet, että taistelemalla saisit minut taas pariksesi?
Kun saan murmelin, kaikki muuttuu!
En lähtenyt, koska halusin toisen parin, Rollo.
Lähdin...
Koska halusin pois luotasi.
Seuraa vain jokea.
Ei keskitytä loputtoman viidakon ääniin. "Loputon" on liioittelua.
Sen keksi joku, joka halusi tehdä vaikutuksen.
Löysit niemimaan, joka on saari. Minä löysin loputtoman viidakon.
Mikä se oli? Onko siellä joku? Meri, oletko se sinä?
Pelleilet vain jostain sadistisesta syystä.
En kestä enää! Tule esiin ja tee minusta loppu!
Söpöläinenhän se siinä.
Älä nyt.
Miten löysit minut? Luulin olevani hyvin huomaamaton.
Missä ystäväsi ovat? Tulitko ihan yksin?
Kaikki on hyvin.
Tiedän, miltä sinusta tuntuu. Minunkin ystäväni hylkäsivät minut.
Tehdäänkö yhteistyötä?
Minun kävelyni ja sinun taistelu- taitosi. Meitä ei pysäytä mikään.
Nimeni on Hugo. Kuka sinä olet?
Vinku? Hienoa.
Jihuu!
Mahtavaa!
siitä saat!
Oletko sinäkin kanakani? - Meidän täytyy mennä.
En mene ennen kuin kerrot, mitä tämä on.
Sinä valehtelit! - Selitän kaiken...
Ei! Kerro totuus!
En ole kanakani. Olen kanikana.
Siksi me kutsumme itseämme. - Eli kaikki saarellanne ovat...
Kaikki ovat kanikanoja. Se alkoi kauan sitten, -
kun olimme vielä pelkkiä kaneja.
Kuningas Barttolome Kärsimätön käski esi-isämme sotaoikeuteen.
Klaanimme ei osallistu järjettömään sotaanne, kuningas Bartolome.
Kehtaattekin uhmata minua! Luulette olevanne yläpuolellani, -
mutta saatte maksaa röyhkeydestänne.
Teen teistä hirviöitä!
Heitä pidettiin friikkeinä, hirviöinä.
He lähtivät merille, kunnes löysivät saaren piilossa muulta maailmalta.
siitä lähtien olemme asuneet siellä. - Mikset kertonut totuutta heti?
Sinun piti uskoa olevasi erityinen. Valittu.
Eihän. Olisin auttanut sinua.
Nyt kun tunnen sinut, tiedän, että olisit.
Jos en ollut valittu, miksi isämme antoi minut Kaarlelle adoptoitavaksi?
Koska näytit enemmän kanilta. Normaalilta.
Isä ajatteli, että kuningas adoptoisi mieluummin sinut.
Kun elit prinssinä kuninkaan luona, valmistauduin omaan rooliini.
Näyttelemään oikeaa kanaa.
Tiina, ei sinun tarvitse enää esittää.
Tarvitseehan. Et muista, kuinka sinua kohdeltiin ennen hamsteria.
Toki muistan, mutta asiat muuttuivat.
Vain koska olet prinssi ja kuuluisa seikkailija. - Tuo ei ole totta.
En kaipaa latteuksia siitä, mikä tekee meistä erilaisia ja erityisiä.
Et ole erityinen, vaan onnekas.
Selvä. Jatketaan matkaa.
Rollo, oletko kunnossa?
En ole. Ai...
Voi ei!
Ei taas! - Rollo...
Päivänvaloa on vielä vähemmän kuin viimeksi! En kestä tätä!
En kestä taas viittä vuotta syöden hyönteisiä ja toukkia!
Katso minuun. Rauhoitu. Hengitä.
Juuri noin. Hyvä.
Miksi johdatit meidät kuoppaan? - Mitä? Yritit napata minut.
En tekisi niin, ellet olisi koko ajan karkaamassa.
Et omista minua. - Välitän sinusta. Mitä vikaa siinä on?
Tuo ei ole välittämistä, vaan mustasukkaista kontrollointia.
Nyt sinä liioittelet. - Enpäs!
Juuri tämän takia minun piti lähteä, koska emme ole kumppanit.
Kesti kauan tajuta se, mutta tajusin, miten epäterve suhteemme oli.
Epäterve? Kuka suojeli sinua koulussa Joona-kilipukilta?
Ja kuka opetti sinut lukitsemaan opettajien vessan ulkopuolelta?
Rouva Antikainen raukka. Olimme todella hölmöjä teinejä.
Halusin vain lisää sellaisia muistoja.
Jotta ikävät muistot pysyvät poissa.
Äiti oli oikeassa. En ole hyvä missään.
Sanoiko hän niin?
Juuri kun olimme lähdössä etsimään bumerangia, joka ei palaa.
En ole nähnyt häntä sen jälkeen. Hänkin oli suuri seikkailija.
Et koskaan kertonut siitä. - Mitä väliä sillä olisi ollut?
Olen löytänyt enemmän aarteita kuin hän koskaan.
Ainoa, mitä kaipaan, on... me. Yhdessä.
Ei kyse ole vain meistä. Kaipaat ystävyyssuhteita.
Olet niin epätoivoinen, että pilaat mahdollisuutesi -
käyttämällä hyväksesi sinusta välittäviä ihmisiä.
Tarkoitatko, että välitit minusta?
Välitin ja välitän yhä, mutta omalla tavallani. En sinun.
Tiedän kaksi pikkukaveria, jotka välittävät sinusta.
Miki ja Romuko? He ovat kätyreitä, -
mutta he ovat läheisimmät minulle.
Kun he eivät ole täysin raivostuttavia ja luo kaaosta, -
he ovat aika hauskoja. Ja lämpimiä.
Vaikka ovatkin vaihtolämpöisiä.
Lopulta ajan varmaan heidätkin tiehensä.
Keskitymme siihen. Paras hetki muutokseen on nyt.
Muutokseen? Se ei ole minun juttuni.
Siisti kuoppa! - Todellakin. Hyvin pimeä.
Hei!
Ei, Meri käski odottaa täällä. Kuulumme tiimiin.
Ei, hän ei pyyhi myös pyllyäni. Teen sen itse, kiitoksia vain.
Vai niin. Käytätkö käänteistä psykologiaa?
Ei se toimi.
En suostunut tähän käänteisen psykologiasi takia, -
vaan siksi, että istuminen ei tee hyvää iskiakselle.
Kysymys: miksi hyppäsitte kuoppaan? Se ei vaikuta fiksulta.
Koska ikävöin pienten hyönteisten ja toukkien syömistä!
Vai niin. Se käy järkeen. - Me putosimme, senkin typerykset!
Anteeksi, että huusin teille.
Huudan aina teille. - Kaiku, kaiku, kaiku!
Minäkin kokeilen. Kaiku, kaiku, kaiku!
Hakekaa nyt köysi! Tai siis pyydän sitä.
Hetkinen. En ole varma, ymmärsinkö.
Kuulosti siltä kuin olisit sanonut "pyydän".
Niin sanoin! - Vau, pomo. Sinun suustasi se ei tunnu todelliselta.
Se ei tunnu kovin luonnolliselta, -
mutta pyydän, että etsitte köyden -
tai jotain muuta pitkää, jotta pääsemme pois.
Käykö keppi? - Minä en... Keppikö? Miksikäs ei?
Kunhan se on tarpeeksi pitkä. - Käskystä, kapteeni!
Taisin juuri nähdä köyden. - Ja minä näin kepin.
Tosi hyvin menee.
Ei se ollut köysi, vaan puunkanto, joka kaukaa näytti köydeltä.
Minä löysin kepin! - Hienoa! Romu, anna keppi Mikille.
Juuri noin. Nyt Miki lyö Romua kepillä päähän...
Rollo tarkoittaa, että hän luottaa teihin.
Hän tietää, että yhteistyöllä saatte meidät ylös täältä.
Mielellään ennen pimeää. - Onko asia niin, pomo?
On, ja minun pitäisi sanoa se useamminkin.
Kuten myös se, miten paljon arvostan teitä molempia.
En ole koskaan kuullut mitään noin koskettavaa!
En minäkään!
Miksi hyppäsitte? - Pelastaaksemme sinut.
Älä huoli. Miki ja Romu hoitavat kaiken kuntoon!
Teen selvää siitä tatuoijasta!
Hän on vielä huonompi karttojen kuin tatuointien suhteen.
Ja hän oli maailman huonoin tatuoija! Miksi luotimme häneen?
Heti kun astuimme siihen liikkeeseen, minua alkoi epäilyttää.
"Katso taivaan viime säteet..." - Mitä sinä teet?
"Niin kaiken paljastuvan näet."
Ei kannata. Vaikka kuinka katsot, -
et näe edessäsi mitään. - Tuolla se on!
X paljastaa aina paikan. - Mitä se tarkoittaa?
Seiso vieressäni.
Lempikohtani jokaisessa seikkailussa on sisäänkäynnin löytyminen.
Inhoan kaivamista.
Lapio?
Huonompi kuin tämä. Ehkä sillä kaivetaan kuoppa.
En tiennyt, että olette noin vahvoja.
Nämä pikkukaverit pystyvät mihin vain. Anteeksi, että kaasutin teidät.
Ei se mitään. Toivottavasti löydät Kanakanin ja Hugon!
Mitä aiot tehdä nyt? - Haen ensin ilmalaivani.
Ja sitten... En tiedä vielä. - Se on hyvä alku.
Kiitos, Meri. On hienoa olla taas ystävät.
Niin on.
Miten kauan menee, että haistan taas jotain? - Ja minä!
Kolme tai neljä viikkoa.
Mennään sitten. - Okei, pomo.
Älkää sanoko minua pomoksi. - Anteeksi, pomo.
"Täältä tulee aurinko. Mukavaa päivää."
Aurinko?
Ei hätää. Tuo on seikkailujen klassikko.
Olemmeko ansassa? - On vain yksi keino päästä ulos.
Pitää löytää murmeli.
Vältä punaisia laattoja.
En koskaan totu tähän klassikkoon.
Ei kai meidän pidä päästä tuon läpi? - Ei, keskelle pääseminen riittää.
Se on mahdotonta! Pitääkö kantaa tätä aurinkoakin?
"Kun aurinko nousee mahdottomaan päivään, -
pidä silmät kiinni ja käy tiehen tikittävään."
Mitä? - Se oli kuningatar Ingridin mantra.
Mitä siitä?
Toimitaan kuten hän samassa tilanteessa.
Silmät kiinni.
Nyt.
Näetkö nyt? Ei se ollut mahdotonta.
"Valitse viisaasti."
Ingrid oli vasenkätinen. - Sen täytyy olla vasen.
Onnettomuuden takia hän käytti oikeaa kättä.
EIi siis oikea on oikea. - Odota!
Meillä ei ole aikaa, joten päätä nyt. - Ingrid ei osannut päättää.
Siispä mekään emme päätä. - Miten voit olla noin varma?
Sehän on seikkailemisen idea. Koskaan ei voi olla varma.
Isä oli oikeassa. Tällaiseen pystyy vain suuri seikkailija.
Anna mennä. Tämä on sinun hetkesi.
Murmeli, jolla on taaksepäin katsovat kasvot.
Hei, mitä nyt? Mitä täällä tapahtuu?
Huoltomies!
Hei, te siellä! Tulitteko korjaamaan tämän?
Tuota... Emme.
Mikään ei ole muuttunut jäätyäni tänne jumiin.
Kukaan ei halua ottaa mitään vastuuta!
Valmistaudu nappaamaan se. - Mitä? Alkää edes kuvitelko!
Todellako? Olen maagisen voimakas jyrsijä!
Hyvä koppi.
Varo!
Tämäkin on varmaan klassikko. - Kyllä, eikä mitenkään lempikohtani.
Ulos pääseminen!
Seis!
Tässä oli silta 3 000 vuotta sitten. Se suunniteltiin kai vanhenemaan.
Toisaalta automaattiovet toimivat yhä. - Huomasin sen.
Mitä nyt tehdään? - Nyt lennetään!
Mitä? - Tai oikeastaan liidetään.
En osaa kumpaakaan. - Ei millään pahalla.
Avaa siipesi! Luota vaistoihisi!
En pysty siihen! - Näinkö tämä päättyy?
3 000 vuoden jälkeen.
Mitä tuo oli? Onko lentäminen muuttunut aikojen saatossa?
Laskeutuminen on aina kovin haaste.
Ei niin kova kuin tämä maa. - Valmiina, sisko? Naksautan selkäsi.
W Lopeta, Kanakani! Alä ole mukava. Älä ole... sinä!
Okei, yritetään.
Mitä sinä teet? - Sen, mitä isämme haluaa.
Et halua muuttaa elämänpuuta. Haluat muuttaa meidät.
On parempi meille kaikille, että olemme normaaleja.
Kaikki oli valetta alusta asti. Oletko edes siskoni?
Kyllä olen. - Et käyttäydy kuin sisko.
Lopeta. - Luotin sinuun!
Hylkäsin isäni ja ystäväni löytääkseni typerän murmelin... Sori.
Lopeta. - Olin typerä.
Luulin saaneeni oikean siskon.
Ai!
Olen pahoillani, Kanakani. Todella pahoillani.
Hugo?
Hugo!
Vinku, vedä minua sormesta.
Hyvä, ettei yleisö ole altistunut massakulttuurille.
Hei! Missä Meri on? - Hän lähti sen hullun leopardin perään.
Missä Kanakani on? - Kerää vielä ruokatarpeita.
Mitä löytyi? - Minä ja uusi kamuni löysimme toisen aarteen.
Onko se tuo?
Vahvistan, että tuo on kohtalon kuninkaallinen maansiirtäjä.
Tuoko on se murmeli? - Vaadin hieman kunnioitusta.
Tuolta tulee Kanakani. - Niinkö?
Tuo yllätti. - Vinku! Sinä senkin...
Oletko kunnossa, Kanakani? - Isä? Miten löysit minut?
Tein parhaani. Mitä tapahtui?
Tiina varasti murmelin.
Hän aikoo muuttaa sillä kanikanakirouksemme.
Anteeksi. Luulin auttavani häntä pelastamaan heidän saarensa.
Hän valehteli minulle.
Ei hätää. - Olen pahoillani.
Minäkin olen osasyyllinen tähän. Olisi pitänyt kuunnella sinua.
Tehty, mikä tehty. Vain se merkitsee, mitä teemme seuraavaksi.
Kuningas Kaarle?
Meri! - Kanakani!
Onpa ihanaa nähdä sinut. Missä Hugo on?
Hugo? Herätys.
En halua tulla vielä syömään, äiti. Haluan jatkaa leikkimistä.
Olette myöhässä.
Varo! - Rauhoitu nyt.
Hän on ystävä. Se on pitkä juttu.
Hän vei lapion! - Kuka?
Kuten Vinku sanoi, mutta töykeämmin. Se petturi!
Tiinako? - Se on pitkä juttu.
Tämä ei ole hyvä. Meidän täytyy pysäyttää hänet.
Ei ehkä ole paras hetki kertoa, että hän otti varaslähdön -
ja myös rannan ainoan veneen.
Sitä tarkoitinkin, ettei tämä ole paras hetki. - Tarvitsetteko kyydin?
Anna, kun arvaan. Pitkä juttuko? - Pitkä juttu.
Tuohan on Tiina.
Tiina? - Oletko varma?
Tiina palasi! - Onpa hienoa nähdä taas.
Isä! - Tiina.
Löysitkö sen? - Löysin.
Mikä tuo on? - Kohtalon maaginen maansiirtäjä.
EIi lapio. - Mihin sitä käytetään?
Jotta voin muuttaa mennyttä, -
kaivakaa kohtalon maagisella maansiirtäjällä maahan kohtu, -
josta minä nousen esiin.
Eli kaivammeko kuopan tällä lapiolla?
Kyllä, kaivakaa minulle kuoppa.
Kun herään levollisen yön jälkeen, nousen esiin.
Kun näen sinä päivänä ensi kertaa varjoni...
Suosittelen olemaan paikalla, koska silloin tapahtuu taikoja.
Sinä onnistuit! Tänään juhlimme kanikaneina, -
koska huomenna olemme jälleen kaneja!
Pidän tästä. Peittäkää minut sitten kunnolla...
Juuri noin! Tosi hyvä!
Kolme vuotta poissa, etkä pidä enää juurikastikkeesta.
Ymmärrän hyvin, mutta sinun ansiostasi -
meidän ei kohta tarvitse syödä sitä. Olet sankari.
Ei tunnu siltä. - Ei varmastikaan.
Veljesi pettäminen tuntuu varmasti kamalalta, -
mutta teit sen kansamme tähden. Sinun kansasi.
Et arvaakaan, miten usein olen kysynyt itseltäni:
"Miten saatoit lähettää pois ainoan poikasi? Sekä tyttäresi."
Oli pakko tehdä se, kansamme vuoksi.
Mitä teet kohdatessasi hänet?
Kaikkeni, jotta saan valtikan pois häneltä.
Tuo on Tiinan vene!
Oletko varma? En näe täällä puita.
Tuolla! - Meillä on vain yksi mahdollisuus.
Murmeli, jolla on taaksepäin katsovat kasvot, herää!
Kylve uuden päivän säteissä!
Tulkoon minun varjoni.
Mitä?
He haluavat murmelin! Kimppuun!
Mitä täällä tapahtuu?
Hupsista... - Keikkaa.
Tiina!
Missä me olemme?
Onnittelut. Olette avanneet ajan käytävät.
Tervetuloa sukupuuhunne!
Nyt nykyinen on mennyttä. On aika jatkaa matkaa.
Noiden ovien takana ovat sukunne merkittävät tapahtumat.
Olen sinun siskosi.
Tiina, tule tänne.
Ojenna kätesi. Tunnetko hänen liikkeensä?
Vau, äiti.
Elora, oletko kunnossa? - Olenhan minä.
Äiti!
Tee kaikkesi, ettei lasten tarvitse piilotella sitä, mitä he ovat.
Lupaan sen.
Elora? Ei!
Voisimmeko edetä nopeammin?
Mennään rottakuninkaan luokse. - Täytyy mennä syvälle.
Odottakaa!
Olen kuninkaanne. Käskyjäni ei kyseenalaisteta!
Klaanimme ei osallistu järjettömään sotaanne, Bartolome.
Olimmeko kanikanoja jo ennen kirousta?
Luuletteko olevanne yläpuolellani? Saatte maksaa röyhkeydestänne.
Teen teistä hirviöitä!
Levitän teistä huhuja! Syytän teitä kaikista katastrofeista!
Kirousta ei ole. Olemme aina olleet tällaisia.
Ette ole tervetulleita minnekään.
Lopulta joudutte piiloutumaan maailmalta.
Olette yksin häpeänne kanssa!
Kaikki oli valhetta koko ajan.
Tiina, oletko kunnossa? - En ole! Mitä sitten tapahtui?
Katsokaa, maata!
Maata!
Tämä on uusi kotimme!
Näin kaikki alkoi. Rottakuningas teki meistä hirviöitä.
Siitä asti olemme pysyneet piilossa oman turvallisuutemme takia.
Joskus vielä nouset paikalleni.
Velvollisuutesi on suojella kansaamme "tuolla jossain".
Näin olemme näkymättömiä merenkulkijoille.
Mitä he tekevät?
Taivuttavat puuta. - Sen takia puu siis sairastui!
He eivät ymmärrä, että näin pidän heidät turvassa.
Rottakuningas on vaarallinen. Hän teki meistä hirviöitä!
Velvollisuuteni on suojella kansaani hyväuskoisuudelta.
Ei! En voi sallia tätä! - Tiina! Älä!
Meidän ei tarvitse hävetä. Eikä piiloutua!
Tuo on totta. Emme me ole ongelma, -
vaan he. - Lopetetaan piileskely.
Taistellaan! - Lähdemme sotaan!
Tiina?
Vapaus!
Mitä meninkään tekemään?
Tiina?
Sinä lennät!
Emme ehdi!
Lehti oikealla! - Selvä.
Voisimmeko edetä nopeammin?
Kanakani! - Tiina!
Anteeksi, että valehtelin!
Olin vihainen siitä, mitä äidille tapahtui. Olen pahoillani kaikesta.
Ei tarvitse olla. Ymmärrän nyt.
Mitä nyt?
Taisimme muuttaa mennyttä jättämällä sen ennalleen.
Jos niin kerran sanot. En sitä taikaa ymmärtänytkään.
Olen pelkkä murmeli. - Totta, mutta nyt olet vapaa.
Kanakani, sinäkö se olet?
Homma on hoidettu. Jos kaipaatte minua, olen rannalla.
Murmeli on vapaa. Se tarkoittaa...
Mitä menitte tekemään? - Minulla on asiaa.
Teille kaikille. Taika vei meidät 900 vuoden taakse.
Näin meidät kuten nyt, ennen kuin rottakuningas muutti elämämme.
Olimme kauniita ja ylpeitä, -
peittonamme höyhenet, jotka tekevät meistä ne, keitä olemme.
Teidän täytyy uskoa!
Olen omistanut koko elämäni tämän kirouksen kumoamiselle!
Kaikki on silti valhetta, -
jonka esi-isämme loivat vuosisatoja sitten.
Emme ole kirottuja. Olemme itse rakentaneet vankilamme.
Ei vankilaa, vaan turvapaikan. Suojan kaikelta tuolla jossain.
Minä tulen sieltä. Se on ainut maailma, jonka tunnen, -
ja jonka viidakkoon minut vauvana jätettiin.
Joku tuolla otti minut siipiensä suojaan -
ja tarjosi rakkautta, jonka isä voi pojalleen antaa.
Kasvoin ystävän kanssa, jonka suurta sydäntä -
ei pystynyt piilottamaan edes hänen kilpensä. Hän pysyi rinnallani -
eikä pilkannut höyheniäni tai kanankoipiani.
Tuolla jossain tapasin vahvimman ja viisaimman tuntemani henkilön.
Hän opetti minua vaalimaan sitä, mikä olen.
Kohtaamaan pelkoni ja olemaan oma itseni.
Toivon jonain päivänä olevani yhtä vahva ja itsevarma kuin hän.
Minulla on sisko ja isä, -
mutta tuolla jossain sain perheen.
Maailma ei ole täydellinen, eikä huomisen haasteita voi tietää, -
mutta tämä tiedetään. Jokainen voi olla parempi, jos saa mahdollisuuden.
Antakaa te nyt maailmalle mahdollisuus.
Miten? Katso meitä.
Olemme nälissämme. Miten jaksaisimme muka matkustaa?
Ensimmäiseksi täytyy vapauttaa puumme.
Se ei ole sairas.
Saanko lainata tätä?
Kaikki yhdessä!
Kaikkien seikkailujen pitäisi päättyä tällä tavalla.
Kai te voitte vielä leikkiä sillä, mutta olkaa varovaisia.
Etkö varmasti halua tulla mukaamme?
Minulla on vielä tekemistä täällä, mutta tapaamme pian.
Siitä ei ole epäilystäkään.
Olemme valmiina lähtöön! - Heti, kun haluat!
Hugo ja Vinku, nyt mennään!
Tulethan käymään? Kuulut nyt perheeseen. - Kiitos, Meri.
Perheestä puheen ollen...
Äitisi teki tämän minulle. Nyt se on sinun.
Hänhän antoi sen sinulle. - Hän antoi minulle paljon enemmän.
Minun taitaa olla aika...
Mennä. - Lähteä?
Oli pakko kokeilla.
Tunnut läheiseltä muutenkin. - Samat sanat.
Nähdään pian, veli.
Mikä on seuraava seikkailusi, poikani?
On ensin pakko kysyä, miten löysit minut täältä saarelta.
Kari kertoi aarteen sijainnin. - Tapasit siis Karin.
Hän oli hyvin vihainen, joten täytyi vähän neuvotella.
Otit tatuoinnin. - Mitä? Eikä!
Keskelle rintaa! Mitäs sanotte?
Älkää katsoko sitä! - Nyt en pysty enää unohtamaan sitä.
Suomennos: Ilse Rönnberg Scandinavian Text Service